34 
De 4 fullt utvecklade mätte i längd 26—34 centimeter, af hvilka axen 
upptogo 14—18. Dessa voro utefter hela sin längd tätt beväxta med i 
spiral sittande blad. af ungefär samma form som rotbladen men högst 
rarierande storlek, nedifrån uppåt aftagande från en längd af 3—4 centi- 
meter, skaft och skifva tillsammans, och en största bredd af mera än 
2 centimeter till en längd af endast några få millimeter och en bredd 
af 1—2 millimeter. I ett ax höllo de största bladen ända till 9 centi- 
meter i längd och något öfver 3 i bredd. Öfvergången 'från den stor- 
bladiga till den småbladiga delen var i detta ax mycket tvär; i de öfriga 
skedde den mera småningom. Man kunde dock i alla axen skilja emellan 
en storbladig och en småbladig del. 
Blommor hade ej utvecklats i alla bladvecken. I de nedre funnos 
fruktkapslar med i vissnadt tillstånd kvarsittande blomkronor och stån- 
dare. 
A. Axel W. Lund. 
För formen utmärkande är, såsom af ofvanstående beskrifning fram- 
går, högbladens starka utveckling och förvandling till mellanblad i nedre 
delen af axen. Den öfverensstämmer sålunda närmast med de former 
af Plantago major: f. bracteata och f. rosea, hvilka genom H. DE VRIES” 
undersökningar (Die Mutationstheorie' I p. 129 & 4383: och II p. 527) på 
sista tiden tilldragit sig botanisternas särskilda uppmärksamhet. 
; Red. 
Scirpus parvulus i Norge. 
Den gang jeg sendte dr. SELIM BIRGER den liste over norske vokse- 
steder for Scirpus parvulus Roem. et Schult., som er indtat i hans av- 
handling om denne plante i »Sv. Bot. Tidskr.» 1912 s. 608—618, hadde 
jeg desverre overset de voksesteder prof. AXEL BLYTT anferer 1 sine 
»Nye bidrag til kundskaben om karplanternes udbredelse i Norge» (Chra. 
Nid: SelskX Forh: 188600m:007, s.-9 0801892; n:0 3, sS: 19):= Der ermnoen 
grund til att tvivle paa rigtigheten av de her efter E. RYAN anforte 
voksesteder ved Fredriksstad og heller ikke de efter J. DYRING anforte 
i Eidanger; disse sidste maa forevrig antas at vere identiske med de 
DYRING selv i en senere avhandling (Flora grenmarensis, Nyt mag. f. 
naturv., bd. 49, 1911, s. 156) anferer fra Eidanger. Disse sidste er, med 
DYRING som kilde, opfort i min liste. 
Bergen, december 1912. 
Jens Holmboe. 
