920 
sökningar utförda, som till full evidens bevisa sanningen i SCHIMPERS 
sats. Den förre har bl. a. funnit, att t. o. m. en 0, ?/o saltlösning i 
någon mån nedsätter transpirationen. — Författaren anser sig emellertid 
kunna draga den slutsatsen, att saltkoncentrationen i marken å Kulla- 
bergsplatåns 45 m. ö. h. belägna kant är mer än tillräcklig för att på- 
verka vegetationen i xerofil riktning (likaledes 95 m. ö. h.); och att vi 
sålunda ofvanför halofytzonen få till stånd ett af det terrestra saltet 
framkalladt bälte af fysiologiskt sedt torr karaktär, sammanfallande i 
stort med Ramalina scopulorums utbredning. 
Förf. söker slutligen, delvis med stöd af hvad ofvan är sagdt, draga 
upp en del paralleller mellan hafskusten med dess salt såsom i viss mån 
utslagsgifvande faktor och fjällheden med dess låga vattentemperatur, 
hvilka båda egenskaper förf. anser fysiologiskt likartade. — Att den förra 
kan ersätta den senare skulle tydligt visas hos bl. a. den å bohuslänska 
och halländska kusten persisterande morfologiska xerofyten och fjällheds- 
växten Alchemilla alpina. Den visade vid undersökning af material från 
förstnämnda område föra stor salthalt i väfnaderna, hvilken säkerligen 
hade till följd, att transpirationen här komme att stå på samma låga 
punkt som i regio alpina. — Något hypotesmässigt ter sig förf:s reson- 
nemang, då han med stöd af ett fynd i Nordland af Rhodiola rosea, 
hvilken växte ett stycke från hafvet å lokal, väl afstängd från detta, samt 
uppvisade morfologisk skuggtyp och sterilitet, drager den slutsatsen, att 
växtens existens här hotas på grund af frånvaron af hafssaltet som kom- 
pensator till allt för stor fuktighet. — Orsaken till att icke blott strand- 
halofyterna, utan också ofta fjällväxterna utbildas i samma xerofila rikt- 
ning, d. v. s. mot den succulenta typen, skulle ligga i, att de senare i 
den kalla våta marken (mest extremt vid snöläge) ha en, fysiologiskt 
sedt, torrt verkande faktor. Såsom dylika kallvattenssucculenter upp- 
räknar = förf. Ranunculus nivalis och  glacialis, fjäll-Saxifraga-arterna, 
Cardamine  bellidifolia, Ozxyria, Rhodiola, Sedum villosum, af hvilka de 
flesta äfven gärna uppträda i det salta yttre kustbältet. 
En utpräglad transversalgeotropism hos skotten anser förf. slutligen 
fjällväxterna ha gemensam med halofyterna. Hos de förra skyddar den 
mot för stark transpiration (och frysning), och hos å salthaltig mark 
växande, annars upprätta arter (Sueda, Salicornia etc.) bidrager den säker- 
ligen till att minska transpirationen. 
Ewald Sterner. 
Arkiv för Botanik. Bd. 11, h. 1—3 (1912) innehåller: 1. WESTLING, R. 
Uber die gränen Spezies der Gattung Penicillium (156 p., 78 textfig.): 
2. KYLIN, H., Einige Versuche uber die Atmung der Meeresalgen (14 
p.); 3. ROMELL, L., Hymenomycetes of Lappland (35 p., 2 tafl.); 4. 
EKMAN, E. L., Beiträge zur Gramineenflora von Misiones (61 p., 4 tafl.); 
SKINLIN, Hl, Uber die Inhaltskörper der Fucoideen (18 p, 1 tafl.); 
