190 
är den s. k. trehala, som förekommer på Echinops-arter i Persien, 
och som utgör ombhöljet för puppor af en skalbagge, Larinus macula- 
tus, som lefver på dessa växter. 
På grund af likheten med vissa ofvan omtalade mannasorters 
förekomst har jag betecknat den företeelse, som jag nu går att om- 
tala, för >»manna-regn>, ehuru den måhända kan tyckas alltför obe- 
tydlig för att förtjäna denna benämning. 
Fig. 1. »Mannaregn» på stentrappan i Botaniska trädgården i Upsala. 
Under förra delen af juli månad 1912, då en varm och torr väder- 
lek var rådande, iakttog jag på den stora stentrappan utanför Linné- 
salen i botaniska trädgården ett tunnt och glest lager af ett ämne, 
som såg ut som hvit sand (fig. 1). Med hjälp af en borste kunde 
jag hopsamla ungefär en half deciliter af detta ämne. Under mikro- 
skopet visade det sig bestå af små färglösa och halft genomskinliga 
korn af hufvudsakligen två typer: dels rundade, något äggformiga 
korn af växlande storlek, de större 1 allmänhet omkr. 0,7 mm breda 
och 1 mm långa, dels cylindriska, ofta något krökta korn af väx- 
lande längd och 0,:5—0,25 mm i diameter. Mellanformer mellan 
dessa typer voro ej ovanliga, i det ett rundadt korn fortsattes i en 
smal cylinder. Fig. 2 visar en liten profkarta af dessa korn. 
