208 
hos T. platyphyllos hopstående, hos T. cordata utspärrade. MNöten är 
hos T. vulgaris rundad, tjockt filtullig med tjockt skal utan åsar (hos 
T. platyphyllos omvändt äggformig, tjockt gråluden med tjockt skal, för- 
sedt med 4—53 upphöjda, längsgående åsar; hos T. cordata nästan päron- 
formig, tunt och kort filtluden med tunt, lätt hoptryckbart skal utan 
åsar). 
Förutom å de ofvannämnda lokalerna skall T. vulgaris förekomma vid 
Greby, Klefve och Rörvik i Tanums s:n i Bohuslän (se HARTMANS flora, 
9—11 uppl.). P. A. LARSSON har insamlat den jämväl å Nord-Koster. — 
I detta sammanhang bör omnämnas, att i Uppsala universitets herbari- 
um finnes ett af LINDEBERG insamladt exemplar af Tilia platyphyllos 
Scop. från Boh. Skaftö. 
Den vanligaste lindarten i Strömstads-trakten var FT. cordata Mill. 
På Syd-Koster insamlade jag exemplar af typisk f. triloba Lindeb., ut- 
märkt af m. 1. m. treflikade örtblad; allra tydligast var flikigheten å de 
från stammens bas utgående stubb- eller vattenskotten, men äfven trädets 
öfriga skott hade i regel m. 1. m. tydligt treflikade blad, åtminstone 
visade de tydliga ansatser till treflikighet. En liknande form af T. vul- 
garis (f. trifida Holmberg, Bot. Not. 1900, s.: 70) är af P. A: EARSSON 
tagen på S. Helsö. 
Nils Sylvén. 
Om Astragalus penduliflorus Lam. i Dalarne. 
En af den svenska fanerogamflorans sällsyntaste och senast upptäckta 
arter är Astragalus penduliflorus Lam. Dess förekomst inom Sverige 
påvisades nämligen först 1880 af K. F. DUSÉN, som anträffade arten på 
Byberget i Hafverö i västra Medelpad. Snart blef den känd äfven från 
Jämtland och Dalarne. I Jämtland är den funnen på några ställen i 
Stugun (jfr P. "OLSSON i Vet.-Ak:s 'Öfvers. 53, 1896; s. 133). Enligt en 
anteckning på ett exemplar i Riksmuseet skulle arten ha insamlats redan 
1876 på en af dessa lokaler (»Segnäset nära Kägelbanan») af FL. BEHM. 
Den förekom enligt Doktor S. BIRGER 1900 rikligt i en tallskog strax 
invid Stuguns kyrka. Som jag i somras besökte en af Dalafyndorterna, 
använde jag tillfället att göra en del anteckningar och taga några foto- 
grafier. Jag har trott, att det möjligen skulle kunna intressera denna 
tidskrifts läsare att få se en bild af denna växt på en af dess växplatser 
och få höra några ord om dess förekomstsätt inom Dalarne. 
A. penduliflorus upptäcktes inom Dalarne 1885 af aflidne Adjunkten 
O. V. VAHLIN vid Kungshol i Rättvik (enl. ex. i Riksmuseet och med- 
delande af Doktor TH. 0. B. N. KROK). Den förekom till en början rätt 
rikligt på en uthuggning af en med tallskog bevuxen sandås, men redan 
1893 var antalet exemplar så starkt decimeradt, att KROK då iakttog blott 
två sterila individ. Enligt de uppgifter, jag erhållit, sammanhänger väx- 
tens hastiga aftagande på denna lokal i främsta rummet med ortsbefolk- 
