210 
Polytrichum juniperinum). De viktigaste bland de öfriga fältskiktsarterna 
(tunnsådda 1. strödda) voro: 
Calluna vulgaris Festuca ovina 
Epilobium angustifolium Pinus silvestris 
Equisetum arvense Poa serotina. 
Dessutom anmärktes blott: 
Antennaria dioica Pyrola secunda 
Arabis arenosa "suecica Silene inflata 
Arctostaphylos uva ursi Trifolium repens 
Carex ericetorum Vaccinium vitis idea. 
Hieracium diaphanoides 
Dessutom iakttogos några helt få exemplar, de flesta sterila, i den 
omedelbart intill belägna kanten af den angränsande tallheden. Denna 
är af det för mellersta Dalarnes sandmarker karakteristiska slaget. En 
profyta inom en mossrik facies nära intill Astragalus-beståndet upp- 
visade följande vegetation. Ett skogsskikt af ymnig tall och strödd gran, 
ett snårskikt af strödd gran, tunnsådd tall och enstaka en. TI fältskikten 
utom tunnsådda ungplantor af gran och tall (mest i luckor) 
riklig—ymnig Calluna vulgaris 
strödd—riklig Vaccinium vitis idea 
samt enstaka 
Arctostaphylos uva ursi Pulsatilla vernalis 
Deschampsia flexuosa Linnea borealis 
Empetrum nigrum Majanthemum bifolium 
Festuca ovina Myrtillus nigra 
Lotus corniculatus Trientalis europea. 
Melampyrum pratense 
Af dessa förekommo de fyra sistnämnda blott i de mossrikaste par- 
tierna. I bottenskiktet dominera rikliga Cladonia rangiferina och Hylo- 
comium parietinum. Karakteristiska äro äfven en Dicranum-art (strödd) 
och Nephroma arcticum (tunnsådd i stora mattor). Dessutom anmärktes 
enstaka Hylocomium  proliferum, Cladonia-arter, Peltigera canina och 
Stereocaulon paschale. 
Att Astragalus penduliflorus ej kan ha förekommit någon längre tid på 
den nuvarande hufvudväxplatsen, är ju tydligt. Om förekomsten utefter 
järnvägen eller i tallheden är dess primära ståndort i trakten, kan knap- 
past afgöras utan en ingående undersökning af tallhedsområdet. En 
omständighet, som möjligen skulle kunna tydas i den riktningen, att den 
inkommit tack vare järnvägen, är förekomsten af Euphorbia Esula strax 
intill på själfva järnvägsbanken. Men med hänsyn till växtens hela före- 
komstsätt i Sverige, synes mig ett sådant antagande föga sannolikt. 
Växten hör till det slag af växter, hvilkas invandringshistoria troligen 
aldrig blir uppklarerad. För egen del finner jag det sannolikast, att den 
