211 
genom tillfällig spridning kanske i mycket sen tid inkommit till de nu- 
varande växplatserna, och att den ej någonsin haft en väsentligt större 
utbredning inom Nordeuropa än i nutiden. 
Gunnar Samuelsson. 
Den skånska förekomsten af Festuca heterophylla Lam. 
I NEUMAN och ÅHLFVENGREN, »Sveriges Flora», uppgifves, att Festuca 
heterophylla Lam. »är enligt muntligt meddelande af doc. MURBECK fun- 
nen på Kullaberg». I Lunds botaniska förenings »Förteckning öfver 
Skandinaviens växter» finnes den äfven upptagen, men betecknas där som 
subspontan. 
Då jag varit i tillfälle att iakttaga den på den ofvan afsedda lokalen 
och därvid fått det bestämda intrycket, att vi här ha att göra med en 
ursprunglig förekomst, torde en redogörelse härför ej sakna intresse. 
Festuca heterophylla förekommer på Kullen nära Mölle, i den för sina 
många utprägladt sydliga arter kända ekskogen vid Bökebol. Den facies 
af skogen, hvari Festuca anträffats, utmärkes af att marken är starkt 
blockfylld och täckt af löf samt så godt som fullständigt saknar hvarje 
beklädnad af mossor eller lafvar. Träden nå ej högre upp än i lägsta 
skogsskiktet, i det deras medelhöjd är 4—5 (—7) m. Vegetationen på en 
profyta var af följande sammansättning: 
AV=70. 
B: Quercus sessiliflora tr, Fraxinus excelsior e, Ulmus montana e, Sor- 
bus Aucuparia e. 
C: Sorbus Aucuparia e, Evonymus europaea e, Lonicera Xylosteum e. 
D: Lonicera Periclymenum s, Rubus cfr. Lindebergii s, Poa nemoralis t, 
Dactylis glomerata t, Festuca heterophylla e, Melica nutans e. 
E: Stellaria Holostea fläckv. r, Melica uniflora e. 
F: Hedera Helix fläckv. r, Festuca ovina fläckv. r, Lonicera Periclyme- 
num r—t, Galium Aparine e. 
G = 0. 
Festuca heterophylla uppträdde synnerligen sparsamt, i det den ingen 
af de tre gånger, jag besökt lokalen, kunnat anträffas utanför två starkt 
begränsade fläckar, hvardera med ett tiotal blommande individ. 
Dess utbredningsområde för öfrigt omfattar Syd- och Mellaneuropa, 
där den i synnerhet är karaktäristisk för de sydöstra delarna, och sträc- 
ker sig norrut till norra Tyskland, där den dock blott förekommer på 
starkt spridda lokaler. Från Danmark är den ej känd. Dess tyska 
ståndorter uppgifvas i ASCHERSON u. GRAEBNER, »Flora des nordostdeut- 
schen Flachlandes», vara skuggiga, oftast torra löfskogar och snår, m. 
a. 0. just den formation, hvari den anträffats på Kullen. I Sydosteuropa 
tyckas dess lokaler, att döma af ADAMOVIC'S uppgifter från Serbien (i 
Vegetation d. Erde) och BEcK's från de illyriska länderna (sammastä- 
des) vara af rätt varierande beskaffenhet; synnerligen ofta förefalla de 
