Polygonum foliosum Lindb. fil. funnen i Japan. 
För någon tid sedan inköptes till Botaniska museet i Helsingfors en 
större samling växter från Japan. Bland växterna, som till största delen 
insamlats af K. SAKURAI i Tokyo, fann jag till min öfverraskning ett 
vackert exemplar af Polygonum foliosum. 
Oaktadt arten, som är ytterst lätt att skilja från såväl P. minus Huds. 
som från P. hydropiper L., af hvilka några författare velat anse den som 
bastard, ej tidigare varit känd från andra länder än från Finland, Sve- 
rige och Norge, har jag dock alltid trott den vara af ostligt ursprung. 
Denna åsikt bekräftas således nu. Det af K. SAKURAI i Mama i pro- 
vinsen Chimosa strax öster om Tokyo den 17 oktob. 1909 insamlade 
exemplaret är fullkomligt typiskt och öfverensstämmer till alla delar 
med den i Norden förekommande formen. Exemplaret är högvuxet så- 
som de först af mig vid Maren i Borgå insamlade exemplaren. K. Sa- 
KURAI har bestämt det af honom insamlade exemplaret till P. minus 
Huds. & subcontinuum Meisn. J. MATSUMURA upptager formen från Mama 
i sin Index plantarum Japonicarum, vol. 2, p. 59 under namn af P. 
minus Huds. var. elatior Hohen. Förutom Mama anför MATSUMURA To- 
kio, Aomori, Bittsiu, alla belägna på Nippon och Taipeh på Formosa så- 
som fyndorter för P. minus V. elatior. Om alla dessa hänföra sig till 
P. foliosum kan jag i brist på exemplar ej uppgifva. 
P. foliosum hör synbarligen till den grupp af växter, som äro m. el. 
m. vanliga genom hela norra Asien och hvilka här i Norden ha några 
sällsynta förposter af mycket gammal datum mot väster. 
P. foliosum igenkännes mycket lätt från P. minus, hvilken den onek- 
ligen står närmast, genom ett alldeles främmande habitus, betingadt af 
de talrika smala bladen och de långt utdragna smala blomställningarna, 
borsten i stipelslidornas mynningar äro korta, nötterna äro mycket smärre, 
mörkbruna till färgen samt alltid bikonvexa. P. minus har svarta, be- 
tydligt större nötter, som ofta äro 3-kantiga. 
Då arten synbarligen har ett stort intresse i växtgeografiskt hänseende, 
vore jag särdeles tacksam för uppgifter rörande dess förekomsti Norden 
och vänder jag mig sålunda till denna tidskrifts läsare med uppmaning 
att insända meddelanden om densamma. 
Helsingfors den 28 april 1913. 
Dr. Harald Lindberg. 
Tvenne sydliga fyndorter för Pedicularis Sceptrum Carolinum. 
Sommaren 1910 påträffade undertecknad ofvannämnda växt i några 
exemplar vid norra kanten af de vidsträckta kärrängar, som med ett 
gemensamt namn kallas Wahlstamossen, belägen på Svedvi allmänning, 
Svedvi s:n af Västmanlands län, Sistlidne sommar gjordes ännu ett 
