SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1913. Bb. 7, H. 3. 
DE SYDLIGA SKANDINAVISKA FJÄLLVÄXTER- 
NA OCH DERAS INVANDRINGSHISTORIA 
AF 
EPA ERENG WAI 
Bland våra skandinaviska fjällväxter kunna fyra olika grupper 
med skilda utbredningsområden urskiljas. Dessa äro den ubikvisita, 
den nordöstliga, den bicentriska och den sydliga (Tu. C. E. Fries 1913). 
Föreliggande uppsats är afsedd att bidraga till kännedomen om den 
sistnämnda gruppens utbredning och invandring i Skandinavien. 
Den ubikvisita gruppen innehåller flertalet af Skandinaviens 
fjällväxter (102 arter). De förekomma utan egentliga luckor i utbred- 
ningen genom hela skandinaviska halföns fjälltrakter. Dock finnes 
det i denna grupp åtskilliga högalpina arter, som antingen saknas 
eller förekomma mycket sparsamt i södra Lappland, Jämtland, Härje- 
dalen samt i norra och vissa delar af södra Trondhjems amt. 
Växter med sådan utbredning ha först påvisats af SERNANDER [1910] 
(Pinguicula alpina) och sedermera af FRÖDIN [1911] (Ranunculus 
hyperboreus!). Orsakerna till detta förhållande, att de förete en 
lucka i sin utbredning, torde vara att söka dels däri, att just i de 
nämnda områdena en stark allmän sänkning af fjällkedjan gör sig 
gällande, hvadan lämpliga lokaler för växter af högalpin natur äro 
sällsynta, dels äfven däri, att den postglaciala värmetiden verkat 
splittrande på eventuella arktiska växter 1 dessa låga fjäll. Denna 
speciella grupp fjällväxter kommer längre fram att behandlas under 
namn af Pinguicula alpina-gruppen. 
") Ranunculus hyperboreus kan visserligen knappast räknas till fjällväxterna, 
men då orsakerna till dess utbredning antagligen är desamma som för Pinguicula 
alpina, har den här anförts. I det följande lämnas den fullständigt ur räkningen. 
