SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1913. BbD 7, H. 3. 
SMÄRRE MEDDELANDEN 
Föreningens medlemmar uppmanas att till denna afdelning insända meddelanden 
om märkligare växtfynd o. dyl. 
Sticta amplissima (Scop.) funnen i Närke. 
Sommaren 1910 fann jag ofvanstående art på Kilsbergen i Närke. 
Professor R. SERNANDER, som för mig framhöll fyndets växtgeografiska 
betydelse, uppmanade mig till en närmare undersökning och samman- 
ställde för min räkning hithörande litteratur. Utom denna har jag, för 
att närmare kunna utreda växtens svenska utbredning, anlitat de bota- 
niska samlingarna i Uppsala. Från Riksmuseum har jag genom min vän 
amanuensen VALENTIN NORLINDS förmedling fått åtskilliga värdefulla 
lokaluppgifter. Äfven från Lund har jag erhållit några uppgifter. 
Fyndorten är en löfäng vid den lilla Lunnasjön, Hidinge s:n, på Kils- 
bergens ostsluttning. Sjön ligger något öfver 2 mil s. v. från Örebro och 
finnes utsatt på topogr. kartbl. Nora; höjden öfver hafvet uppskattas till 
c:a 140 m. Den upptar större delen af en dalsänka (förkastningsdal?) 
mellan en lodrätt stupande, hög granitvägg i väster och en bergsluttning 
i öster. I norr öfvergår den i skogbevuxna sumpmarker och mottar där- 
ifrån sitt tillopp, en liten bäck från de norr härom belägna bergstrakterna. 
Södra stranden bildar en väl begränsad, flack liten platå, nedanför hvil- 
ken den egentliga sluttningen mot den nedanför bergen liggande Lekhytte 
by vidtar. : 
Eftersom undersökningen på platsen skedde i början af januari månad 
detta år, kunde jag ej komma åt att se något annat än träd- och hög- 
buskfloran. Denna är omväxlande. I norr, öster och väster omramad 
af en sammanhängande barrskog afsticker sjödalen skarpt genom syd- 
platåns löfängsartade formation. Dennas fält- och bottenskikt tycktes 
dock vara mindre sammanhängande, troligen till följd af det säregna 
underlaget, ett groft svallgrus, som åt sjösidan bildar en tämligen tydlig 
strandvall med inblandade större, rundslipade stenar. Härifrån uppteck- 
nades ett större askbestånd med talrikt inströdda hasselbuskager, som i 
sydöstra delen af platån förena sig i sammanhängande hasselsnår med 
inblandad hägg. Därjämte observerades några lönnplantor ehuru betyd- 
ligt sparsammare. Ask och hassel följa bergsluttningen vidare nedåt. 
