SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1913. Bb 7, H. 3. 
REFERAT 
GUNNAR ANDERSSON och SELIM BIRGER, Den norrländska florans 
geografiska fördelning och invandringshistoria med sär- 
skild hänsyn till dess sydskandinaviska arter. Norr- 
ländskt handbibliotek V. Uppsala 1912. VIII + 416 pag. stor 8:0; 
37 kartor; 49 textfig. 
Ända intill senare tid har vår kunskap om Norrlands växtgeografi 
varit ganska fragmentarisk. Vissa delar ha blivit ganska väl undersökta, 
andra däremot föga eller icke alls. Men hvad som framför allt har 
saknats, har varit en mera klar öfverblick öfver arternas utbrednings- 
förhållanden. Och dock har Norrland varit den svenska växtgeografiska 
forskningens vagga. LINNÉsS lappska resa var ej utan sin betydelse för 
de växtgeografiska synpunkter, som finnas i hans arbeten och ett af 
växtgeografiens klassiska arbeten, WAHLENBERGS Flora lapponica, hade för 
sin upprinnelse att tacka de mäktiga intryck och vida vyer, som den 
norrländska naturen skänkte den förste banbrytaren och grundaren af 
svensk växtgeografi. Ända intill senaste tid har ock WAHLENBERGS 
arbete i mångt och mycket varit bestämmande för vår uppfattning af 
Norrlands växtvärld. De gångna årens forskning har emellertid ofantligt 
ökat vår detaljkännedom om Norrland. I floror, resebeskrifningar, växt- 
listor, växtgeografiska arbeten öfver smärre områden samt i herbarierna har 
hopats ett stort och värdefullt material. Det fordrades emellertid en kritisk 
sofring och sammanställning af alla dessa uppgifter för att vinna en ny och 
vidgad öfverblick öfver den norrländska florans artbestånd. Det är ett 
stort, mödosamt och synnerligen värdefullt arbete, som de båda författarna 
härutinnan utfört. Ett betydande antal större och mindre skrifter har 
genomgåtts, de enskilda uppgifterna ha sammanställts. De i litteraturen 
förekommande, mycket spridda uppgifterna ha författarna dessutom 
kompletterat genom egna undersökningar under talrika resor i Norrland 
samt på grund af skriftliga eller muntliga meddelanden från ett stort antal 
botanister. I främsta rummet ha författarna tagit hänsyn till sådana 
arter, som i Centraleuropa och Sydskandinavien ha sin egentliga utbred- 
ning, men af hvilka många äfven förekomma i Norrland, ehuru mera spridt. 
De växter, som ha en dylik utbredning, benämna författarna sydskandi- 
naviska. Det förefintliga iakttagelsematerialet har framställts i kartform, 
å kartorna utmärkes hvarje enskild förekomst med en punkt. Kring 
Svensk Botanisk Tidskrift. 1913. 21 
