327 
Dalsland). Äfven en del norska ortnamn anföras i detta samman- 
hang: Barlindbotn, Barlindbrekke, Barlinddalen, Barlindbraaten, 
Barlindos. BLyTtT har för Taxus baccata det norska namnet »bar- 
lind». 
I första häftet af den nystartade tidskriften »NAMN OCH BYGD» 
förekommer en mycket intressant uppsats af ÖSKAR LUNDBERG, be- 
handlande ortnamnet Vrinnevi (fordom Wrindawi). Gården med 
detta namn ligger strax söder om Norrköping. Ändelsen -vi be- 
tecknar som bekant en kultplats. Återstod så att förklara den 
första sammansättningsleden. LUNDBERG sammanställer den med 
det från den fornvästnordiska mytologien bekanta gudinnenamnet 
Rindr eller Rinda, hvilket på östnordiskt område borde heta Vrind. 
i gottlandsmålet finnes ett växtnamn, rind, som betecknar såväl 
murgrönan, Hedera helix, som mattlummern, Lycopodium clavatum, och 
hvilket ord LUNDBERG kombinerar med verbet »yvrida», en härledning 
som författaren stöder med bevis från andra indogermanska språk. 
I uppsatsen påpekas vidare, att murgrönan haft en religiös och 
rituell betydelse hos många folk, alltifrån grekernas Dionysos, hvars 
staf var murgrönsprydd, till den nordeuropeiska fruktbarhetskulten, 
från hvilken ännu i våra dagar en del drag lefva kvar i tyska och 
engelska folkseder, och där just murgrönan spelar en viktig roll. 
I anslutning till en föregående tolkning af gudinnenamnet Härn 
(LUNDBERG 1911), såsom betecknande en gudinna, gjord af lin, får 
författaren Rind att betyda en gudinna, gjord af den heliga, evigt 
grönskande murgrönan. I likhet med misteln och buxbomen har 
murgrönan just på grund af sin egenskap att ej fälla bladen under 
den kallare årstiden nått en ställning som helig växt, bärande oför- 
gänglighetens prägel. Af allt detta drager författaren den slutsatsen, 
att Vrinnevi en gång varit ett säte för murgrönsgudinnans kult, och 
att växten med all säkerhet då lefvat i trakten, ehuru den nu sak- 
nas där. — I detta sammanhang kan förtjäna påpekas, att LÄFFLER 
efter en utförlig och allsidig utredning kommit till det resultat, att 
det stora, underliga, för öfrigt okända träd, som enligt ADAM AF 
BREMEN (eller rättare en af hans skoliaster) skulle funnits vid det 
stora hednatämplet vid Gamla Uppsala, måste hafva varit en väldig, 
såsom relikt kvarlefvande idegran. 
Namnet Tiveden vill NOREEN (1911) förklara ur ordet »tibast>. 
Daphne mezereum, ej såsom hittills skett ur gudanamnet Tyr. Tibast 
skulle ursprungligen vara barken af växten tived (namnet bildadt i 
analogi med »benved», »brakved»). Möjligen kan på detta sätt 
