329 
sis. Å andra sidan beteckhar »>fuglefro» i Köpenhamn Phalaris 
canariensis, på Själland och Falster Brassica campestris och Sinapis 
arvensis samt i Norge Polygonum aviculare. 
Under dylika förhållanden mäste man ställa sig tveksam rörande 
den exakta tolkningen af sådana namn som Skräppesjön, Skräppe- 
tjärn, Strättsjön O»strätta> i Västergötland ibl. benämning på Ange- 
lica silvestris), Porssjön, Porseviken, Porstjärnet, Mörteberget (möj- 
ligen af »mjödört>, Spircea Ulmaria, i västgötadial. >»mörtegräs») och 
Myskebacken, för hvars tolkning Ortnamnskommittén föreslår An- 
thoxanthum odoratum eller Asperula odorata; jag skulle vilja tillägga 
Hierochloa odorata, som äfven i trakter, där den förekommer mycket 
sällsynt, är föremål för allmogens uppmärksamhet. Namnet Vädd- 
åkra (Humla socken, Redvägs härad) kommer tämligen säkert af 
växtnamnet »vädd», men om härmed menats Trichera arvensis eller 
Succisa pratensis eller möjligen ännu någon annan art måste lämnas 
oafgjordt (Ortnamnen i Älvsborgs län, D. X. sid. 88). 
En del ortnamn äro sammansatta, icke med växtnamnet själft 
utan med någon — företrädesvis nyttig — del af en växt, eller med 
hänsyn till växtens praktiska användning. Vi kunna således här- 
leda Nåtared, Nötekulla och Nötegärde af en gammal gen. sing. af 
»nöt»: nota, (nyta), nöta. Akernebräckan kommer af akarn, >ållon> 
och bräcka, >backe>. Näfverdraget betyder väl ett ställe, där man 
för något ändamål tagit näfver; fallet är möjligen ej så enkelt, som 
det ser ut: i vissa trakter torde trädens bark i allmänhet betecknas 
med termen >»>näfver», så i Västerdalarna, där man talar om grän- 
nävra, »grannäfver>, o. s. v. Bästeviken och Bastholmarna komma 
troligen af (lind-)bast. Korvtakan kan beteckna ett ställe, där man 
hämtat material för korgflätning, och bör i så fall sammanföras 
med Vide-namnen. 
Ju äldre ett namn är, desto mera har det naturligtvis förändrat 
sin ursprungliga form. Ortnamnsforskaren kan emellertid ofta ge- 
nom att studera de äldre skrifsätten komma underfund med den 
verkliga tydningen. Namnet Linneskog härledes således ur >»ljung> 
i en gammal biform, som äfven lär uppträda i ordet Linköping, 
däremot ej ur »lind>, ehuru ordet en gång skrifvits Lindeskog (Ort- 
namnen i Älvsborgs län, D. X. sid. 179). Töllsjön kan genom en 
rad härledningar återföras på det isländska ordet thöllr, »fura»>, 
»träda> 0. s. v. Limtjärn kommer af »lind>, som i dialekten heter 
»lim». Bjärke (härad i Västergötland) är möjligen en gammal geni- 
tiv biarka(r) af björk. Asjö har antagligen sammandragits af Asksjö. 
