331 
(sjö i Böne socken, Redvägs härad) skrifves på några ställen i äldre 
handlingar Lönnern, och anses ursprungligen vara ett presens par- 
ticip af ett mot det anglosaxiska hlynian svarande verb lynia, »brusa>, 
således icke trädnamet >lönn»> (Ortnamnen i Älvsborgs län, D. X. 
sid. 270). I Ljurs socken, Gäsene härad, finnes en sjö, benämnd 
Säven. Namnet antages vara bildadt från det fornsvenska säfia, 
»framsipprande vätska», eller af säva, »helt liten källa», således ej 
af växtnamnet »säf>. Från Säven rinner Säveån, hvars namn egen- 
domligt nog ej tros komma af sjöns utan antingen af ett adjektiv 
säver, >»lugn>, »stilla>, eller af en gen. pl. säva af sä(r), »sjö> (Ort- 
namnen i Älvsborgs län, D. VI. sid. 222). I det föregående här- 
leddes ett namn, Ärttjärn, af >al>. En annan sjö i samma socken, 
Ärtesjön, har däremot fått sitt namn af ett fornnordiskt alft, celft, 
»svan» (Ortnamnen i Älvsborgs län, D. IV. sid. 88). Samma ur- 
sprung tillägges namnet Ämten, en sjö i Toarps socken i Ås härad. 
Hur ett namn synnerligen förrädiskt kan förvrängas, visar NOREEN 
(1900 sid. 142) i ett drastiskt exempel. I Småland finnes ett ort- 
namn Björkö. Detta kommer emellertid hvarken af »björk> eller 
»Ö>, utan hette förr Biureke af biur, »bäfver> och eke, »>ekskog»>. 
Ofvan ha refererats en del resultat, till hvilka forskningen rörande 
våra ortnamns härledning kommit. Och ur det rika materialet ha 
utplockats sådana exempel, som närmast intressera oss, nämligen 
en del ortnamn, härledda ur växtnamn. Jag skulle nu vilja öfvergå 
till att närmare diskutera den nytta, som växtgeograferna kunna 
draga ur detta material. 
Vi ha sett, hurusom det i synnerhet är de af forna tiders folk 
urskilda trädslagen, som fått lämna sina namn åt platserna. En 
del af dessa trädslag ha väckt människans uppmärksamhet i främ- 
sta rummet genom det estetiska intryck, deras uppträdande i land- 
skapet gjort. Så är väl fallet med de flesta af våra ädla löfträd 
och åtskilliga andra t. ex. rönn och hägg; en dunge af dylika träd 
bildar ett angenämt afbrott i barrskogarnas dystra grönska och 
lockar till bosättning. Andra ha därjämte spelat en framstående 
roll i det praktiska lifvet, t. ex. ek, björk, hassel. Ytterligare andra 
ha måhända i en tid, hvars andliga kultur vi känna ytterst frag- 
mentariskt, varit föremål för naturmänniskans dyrkan eller omvård- 
nad. Kanske har detta varit fallet med vårt vackraste barrträd, 
den evigt grönskande idegranen. 
På dessa växters utbredning har människan haft mycket stort 
inflytande. Ekskogar ha skoningslöst nedhuggits till virke. Löf- 
