333 
med en växt, hvars lämningar ofta förekomma i torfmossar, och 
därtill kommer att dessa lämningar äro synnerligen lätt igenkänn- 
liga äfven för icke-botanister, som sålunda kunnat lämna verksamt 
bistånd vid materialets insamlande. Sannolikt blir det svårare att 
göra en lika fullständig undersökning öfver ett annat ädelt trädslag. 
Månne ej under sådana förhållanden ortnamnsmaterialet kunde vara 
oss till någon nytta? 
I hvad mån torde man då kunna begagna ortnamnen för växt- 
geografiska belägg? Härpå ge oss de undersökningar, som gjorts 
öfver deras ålder, en antydan till svar. NOREEN har (senast 1913) 
sökt uppvisa en viss åldersgruppering af våra ortnamn, hvilken jag 
här i korthet vill referera. I förbigående tillåter jag mig dock fram- 
hålla, att för de äldre namngrupperna kronologien ingalunda kan 
anses fullt bevisad. 
Till våra äldsta ortnamn räknar NOREEN sålunda sammansätt- 
ningarna på -löv (-led, -lev), >kvarlåtenskap>, -lösa, »ängsmark>, och 
-vini (-ene, -ne), »betesmark>, hvilka på grund af sin förekomst 
hufvudsakligen i trakter med talrika fasta fornlämningar från sten- 
åldern anses åtminstone delvis härstamma från denna tid. Af dessa tre 
grupper är den första nästan alltid sammansatt med ett person- 
namn, hvilket däremot aldrig är fallet med den sista. Från brons- 
ålderns början tros -hem-namnen härstamma (-hem, -im, -um), och 
vid slutet af samma period uppträda -sta-namnen. Den senare grup- 
pen har nästan alltid som första led ett personnamn, och bildnin- 
gen af dylika namn fortsätter ända till vikingatidens slut. Som 
bekant anser HöGBOM (1912) -sfa-namnen vara ännu äldre. Mycket 
gamla äro likaledes namnen på -hester och -hestra samt -mark, 
»>skog>, Samlidiga med -hem-namnen anses namnen på -inge (ätte- 
namn) vara. Namnen på -landa äro yngre än åtminstone de äldre 
-sta-namnen (yngre järnåldern). Från heden tid härstamma natur- 
liglvis de med gudanamn sammansatta ortnamnen på -sala, -vi, 
-åker och -tuna, samt de sällan med personnamn sammansatta -by- 
namnen. Under vikingatiden och den äldre medeltiden uppkomma 
-torp-namnen (-orp, -arp, -rup) och namnen på -bol (-böle), af hvilka 
den senare gruppen såsom första led oftast har något annat än 
personnamn. Säkert från kristen medeltid stamma namnen på -ryp 
(-röd, -red, -rud)samt -boda (-bo), oftast sammansatta med mansnamn. 
Något yngre äro namnen på -måla (-målen) samt de på -hult; -lund 
(-lunda) och -mo (-mon). 
Modärna motsvarigheter till flera af dessa gamla grupper finnas, 
