338 
förhållanden), som jag meddelar i den mån de komplettera före- 
gående undersökningar öfver alfvarvegetationen och dess betingelser. 
Resmo by på södra Öland lämpar sig särdeles väl såsom arbets- 
fält för alfvarstudier dels därför att den ligger vid vårt största och 
mest utpräglade alfvarområde, dels därför att där jämförelser lätt 
kunna göras mellan alfvarets torftiga växtlighet och den yppiga vege- 
tationen nedanför landborgen. 
Till sina allmänna drag torde alfvarvegetationen vara så väl känd, 
att det här är öfverflödigt att ge någon utförligare beskrifning däraf, 
i synnerhet som ju goda skildringar förut äro gjorda hos ofvan 
citerade författare (sid. 337). En mycket kort sammanfattning är 
dock kanske på sin plats. 
Den siluriska kalkstenen, som på Öland utgör berggrunden, täckes 
på alfvaret af ett ytterst tunnt lager af vittringsjord, som dock icke 
öfverallt räcker till, utan låter kalkklippan här och hvar gå 1 dagen. 
På detta underlag växer en lågväxt, steppartad vegetation, som visar 
olika utseende och sammansättning allt efter underlagets olika be- 
skaffenhet. I klippsprickorna och på andra ställen, där jordlagret 
blir mäktigare, uppstår en yppigare vegetation, på hällarna däremot 
växa endast enstaka Seda, mossor etc. Växttäcket är alltså icke 
fullt slutet. WiTtTE (40) definierar alfvarvegetationen såsom »en på 
underlag af silurisk kalksten förekommande, ofta ej fullt sluten; 
klippsteppartad vegetationstyp>. Han anser, att denna vegetation 
är en typisk steppvegetation, ehuru den beror på andra faktorer 
än den äkta steppen. Denna är betingad af ett steppklimat, under 
det att alfvarvegetationen till största delen betingas af edafiska 
faktorer. 
BETINGELSERNA FÖR ALFVARVEGETATIONENS UTBILDNING. 
Alfvarvegetationens egendomliga utbildning betingas i första rum- 
met af edafiska faktorer. De klimatiska spela en mera underordnad 
roll. Markens beskaffenhet är ungefär densamma inom alla Sve- 
riges alfvarområden, under det att temperatur- och nederbördsför- 
hållandena växla. I klimatiskt hänseende afvika alfvyarområdena i 
allmänhet ej så mycket från kringliggande trakter att ensamt däri- 
genom denna egendomliga vegetationstyp kunnat utbildas. Men det 
kan dock icke nekas till att, i synnerhet på Öland, de klimatiska 
