345 
J. FRÖDIN (12) har nyligen visat, hvilken stor betydelse växttäcket 
har för bibehållandet af en jämn marktemperatur. Att vegetationen 
på alfvaret till stor del icke är sluten, och i hvarje fall är mycket 
lågväxt, är naturligtvis också en orsak till insolationens kraftiga 
inverkan och till alfvarmarkens starka temperaturväxlingar. Den häraf 
beroende på sid. 342 framhållna olikheten i temperaturväxlingarna på 
alfvaret och vid det närbelägna Kalmar belyses af närstående kurvor 
(fig. 6), som sammanbinda siffrorna för maximum- och minimum- 
temperaturerna på de bägge platserna i slutet af juli 1912. Medel- 
maximum på alfvaret för juli var 259,4, medelminimum 12”,7, under 
det att motsvaran- 
de siffror för Kal- te 
AD 
mar voro 23”,2 och ( ABN 
149: — Den stör- Få 
sta skillnaden mel- rn ÖR NR - 
lan dag- och natt- GLINDA 0 INNE 
temperatur som N CA PRRGA AM 
AV WE 
under juli iakttogs 
på alfvaret, var 
168. 
Uppfrysning är i Lv 
ett fenomen, som TIC 
delvis beror på | i 
markens tempera- Jörgen | 
turväxlingar. Det 
förekommer myc- SÄNTS 
ket allmänt på M 
sifyaret OH har Fig. 7. Starkt uppfrusen Helianthemwm oelandicum-planta på 
också utförligt be- 
Resmo alfvar. Den brutna linjen markerar jordytan. 
handlats af WIiTTE (E. Farcr del.) 
(41. s. 91). Jag vill 
endast omnämna det som text till bifogade teckning af en starkt upp- 
frusen Helianthemum oelandicum-planta. "WitTE nämner just, att hos 
denna art uppfrysning är särdeles vanlig, en sak, som jag kan bekräfta. 
Till de öfriga växter, som han nämner i detta sammanhang, 
skulle jag vilja tillägga Thymus serpyllum. Enligt HESSELMAN (23) 
förekommer samma fenomen särdeles allmänt äfven på Sundre 
alfvar på Gottland. Det är emellertid ingalunda något karakteristiskt 
för endast alfvarområden. HESSELMAN omtalar t. ex. i ett annat 
arbete (22) samma sak från mossar i Norrland. Han lämnar där 
