353 
Rotentulet fFukcosd: = INNAN IRL IREA 1,0 > GM 
Melianthemamrvalgare: >..;3.dhadldis di), 12 via 
Phleum pratense 'var. nodosumi..... ........ 1,2 
(CE KO 21 116070 gar BA 4 fo ber ATEA BAD SANNA ESA AA NRO lav 
Helianihemum :oelaändieum ..4id.A. skon 1: 
Till denna grupp höra flera af de speciella alfvarväxterna t. ex. 
Globularia vulgaris, Helianthemum oelandicum och Potentilla fruticosa. 
Dessa äro särdeles väl utrustade att motstå de vedervärdigheter, som 
alfvarets jordmån och klimat kunna erbjuda. Potentilla fruticosa 
t. ex. har blad, som äro ganska starkt håriga, med tillbakavikta 
bladkanter och med klyföppningar endast på undersidan. Till detta 
kommer nu ett ganska ansenligt osmotiskt tryck. Helianthemum- 
arterna med sitt nedliggande växtsätt ha läderartade blad med för- 
slemning af epidermis” innervägg, som gör, att bladen länge kunna 
behålla vatten. Båda de undersökta arterna ha ett afsevärdt högt : 
osmotiskt tryck, H. oelandicum det högsta jag mätt hos alfvarväx- 
terna. Plasmolys i epidermiscellerna hos denna art inträdde först 
i 16 Z KNO,-lösning.: I mesofyllcellerna kunde ej plasmolys iakt- 
tagas förrän i 18 4 lösning. — Särskildt väl utrustade äro också 
Inula britanica med sin starka behåring och med klyföppningar 
endast på bladens undersida, samt Phleum pratense var. nodosum 
med hoprullade blad och underjordisk knöl (osm. tryck resp. 7 och 
12 Z KNO,S). — Ranunculus flammula hade på alfvaret tjocka, 
köttiga blad, försedda med hår. Den växte dessutom på ställen, 
som länge behålla fuktigheten. Tjockbladiga växter inom denna 
grupp äro också Gypsophila fastigiata och Plantago maritima. 
Af större betydelse är ett högt osmotiskt tryck hos de växter, som 
icke äro särskildt xerofytiskt byggda. Sådana äro t. ex. Taraxacum 
sp., Potentilla verna, Fragaria viridis och Rosa sp., som alla ha ett 
osmotiskt tryck motsvarande en 6—38 4 KNOs-lösning. 
Anmärkningsvärdt är det relativt stora antalet buskar, som höra 
till denna grupp. Af de buskar, som undersökts, hör en till före- 
gående grupp, nämligen Rubus caesius, (0,35 Gm KNOs), och fyra till 
denna: Crataegus monogyna (0,7 Gm KNOs), Prunus spinosa (0,1 GM), 
Rosa sp. (0,s GM) och Potentilla fruticosa (1,0 Gm). Det höga trycket 
är naturligtvis särledes betydelsefullt för dessa växter, som mer än 
örterna äro utsatta för de uttorkande vindarna och äro i behof att 
upptaga större mängder vatten. 
Det är icke så små värden på det osmotiska trycket, som det 
Svensk Botanisk Tidskrift 1913. i 24 
