356 
3) En jämförelse mellan några alfvarväxter och en del med dem 
besläktade mera fuktighetsälskande arter visade, att de senare hade 
lägre osmotiskt tryck. Se tabell 4. 
4) Hos de arter, som förekomma både på alfvaret och på fukti- 
gare lokaler, hade i en del fall individ på alfvaret högre tryck än 
de, som växte på gynnsammare platser, men i allmänhet var denna 
olikhet obetydlig eller ingen. Se tabell 5. 
Det har under de senaste åren skrifvits mycket om växternas 
: osmotiska tryck och förfäktats olika åsikter om den betydelse det 
har i växternas lif. Författarne torde dock vara eniga om dess stora 
vikt vid rötternas vattenupptagande. Det torde vara klart, att 
den växt, hvars celler ha ett större osmotiskt tryck, äfven har till 
sitt förfogande en större vattenuppsugande. kraft. En sådan växt 
som Helianthemum oelandicum med ett osmotiskt tryck af öfver 55 
atmosfärer är naturligtvis väl utrustad att lefva i den torra alfvar- 
jorden. »Denn es ist klar, dass die Pflanze umso besser Wasser 
aufnehmen kann, je höher ihre eigene osmotische Energie ist, die 
in dem einen Falle gegen die Adhäsion des Wassers an den Boden- 
partikeln, in dem anderen gegen den osmotischen Druck der Nähr- 
lösung zu arbeiten hat.> (PRINGSHEIM 31 s. 142)". 
Om det osmotiska tryckets betydelse för transpirationsström- 
men ha däremot åsikterna länge varit och äro fortfarande ganska 
delade. Dixon (3 m. fl.) och andra hålla före, att de lefvande cellerna 
ej inverka vid vattnets uppförande i växten. Andra åter tillmäta 
det osmotiska trycket stor betydelse därvid. 
HANNIG (19) har nyligen experimentellt framdragit nya bevis för 
denna senare åsikt. Han har nämligen visat, att det osmotiska 
trycket är högre i bladen än i rötterna, en sak som sedan vunnit 
bekräftelse genom VON FaABERS undersökningar (10). Äfven andra 
författare ha antydt, att de funnit samma förhållande. Så skrifver 
t. ex. PRINGSHEIM (31 s. 144): »Ich konnte niemals in den aussau- 
1) Af största vikt blir förmågan till ett energiskt vattenuppsugande hos de väx- 
ter, som växa i en fysiologiskt torr omgifning, i främsta rummet dem, som växa 
på torr mark. Men äfven saltvattensväxter ha svårt att ur det salthaltiga mediet 
erhålla sitt vatten, och man borde äfven hos dem vänta ett högt osmotiskt tryck. 
Så ha också en del forskare funnit vara fallet (t. ex. DRABBLE & DRABBLE), senast 
VON FABER, Som undersökt mangrovevegetationen på Java och erhållit värden upp 
till 72 atmosfärer. 
