398 
insufficient to penetrate the earth and reach the roots. The leaves, 
however, are wetted, and in those plants which have a relatively 
high concentration of the cell sap the water will be rapidly absor- 
bed. It is conceivable that in this way a high osmotic strength 
of sap may prove to be a valuable physiological character in con- 
nection with water-absorption.» 
Detta torde äfven ha sin tillämpning på alfvarväxterna. Det 
skulle vara af betydelse icke blott för upptagande af det regnvatten, 
som faller på bladen, utan äfven och kanske mera för uppsugande 
af den dagg, som åtminstone vissa tider tycks bildas ganska rikligt 
(HEMMENDORFF 21, sid. 30). Detta med förutsättning att bladen 
verkligen kunna uppsuga vatten i någon afsevärdare grad, en sak, 
om hvilken meningarna ännu tycks vara delade (t. ex. HALKET 15, 
MARLOTH 27, SCHÖNLAND 35). 
Ur flera synpunkter är det alltså fördelaktigt för alfvarväxterna 
att ha ett högt osmotiskt tryck. Att en mängd växter med medel- 
högt eller lågt tryck dock kunna reda sig godt på alfvaret beror på 
flera omständigheter. Alfvaret är ju icke något fullkomligt torrt 
område, och det finns här och hvar platser med djupare jord, där 
fuktigheten kan bevaras. Särskildt på våren är alfvaret mycket 
fuktigt. En stor del af alfvarväxterna ha också sin vegetationstid 
förlagd till våren och hinna betrygga sin arts existens, innan den 
torrare tiden kommer. — De åter, som lefva öfver hela sommaren 
ha i allmänhet, som vi i det föregående sett, relativt högt osmotiskt 
tryck eller andra tillpassningar, som möjliggör denna längre vege- 
tationsperiod. 
Det är egendomligt, att alfvarväxterna icke tyckas ha så stor för- 
måga att reglera det osmoliska tryckets storlek, som kanske vore 
att vänta. Det är ju ett sedan gammalt kändt förhållande att en 
mängd växter äga denna förmåga (JANSE 24, ÖLTMANNS 29, RICHTER 
32, STANGE 36, MAYENBURG 28, VON FABER 10). FIiTTING (11) har 
visat, hur ökenväxterna hade denna egenskap i mycket hög grad, 
hvarigenom möjliggjordes, att samma art kunde trifvas på platser, 
som . med afseende på fuktigheten förhöllo sig mycket olika. Mina 
i tabell 5 meddelade observationer få naturligtvis ej heller tydas så, 
att denna regleringsförmåga saknas hos alfvarväxterna. Snarare 
torde den ringa variationen bero på att denna förmåga ej i så hög 
grad behöfver anlitas, då ju, som nyss nämnts, alfvaret visst icke 
är något absolut torrt område. Det är heller icke uteslutet, att man 
genom omsorgsfullare urval af särskildt torra ställen på alfvaret 
