379 
p. 428 och 1912 p. 95, ser närmast ut som en spenslig Equisetum hiemale, 
men igenkännes lätt på de länge kvarsittande, långa och spetsiga slid- 
tänderna, hvilka hos E. hiemale som bekant tidigt affalla. E. trachyodon 
växte här på sådan mark, där den vanligtvis lär förekomma, nämligen 
fuktig sand. 
Sistlidne sommar 1913 fann jag denna Equisetum på ännu en lokal i 
samma trakt, nämligen utmed vägen »Granar», som strax NO. om Bro 
kyrka leder mot Fole, endast några stenkast från vägens början. Den 
växer här i torr gräsmark, på norra vägkanten, tämligen sparsamt och 
torde med ledning af ofvanstående beskrifning lätt kunna påträffas där 
af de botanister, som hedra trakten med ett besök. 
På ingendera lokalen förekommo Equisetum hiemale eller variegatum 
i närheten, något som ju ej nödvändigt behöfver motsäga den af flera 
forskare uttalade åsikten, att E. trachyodon är eller ursprungligen upp- 
kommit som hybrid mellan dessa bägge arter. 
Polypodium vulgare L. Bro, på ett mindre flyttblock i en beteshage 
vid vägen mellan Bro och Vestkinde kyrkor, jan. 1911. 
Juncus glaucus (Ehrh.) Sibth. Af denna art, som på Gotland förut 
endast är känd från Endre socken, fann jag en enda stor tufva i ett 
dike invid Vestkinde station, juli 1913. 
Fragaria vesca L. X viridis Duch. förekommer i mängd i Bro socken 
på hällmark strax S. om vägen mellan Bro och Vestkinde kyrkor, 
1 km. från den förstnämnda, invid en liten skogsväg (utsatt på General- 
stabens kartblad), som skär den förra i riktningen N—S. I midten af 
juli 1910, då jag första gången lade märke till hybriden, hade den redan 
mogna frukter i rätt stor mängd, så att man utan svårighet skulle kun- 
nat plocka åtminstone en half liter däraf. I smaken stå de efter både 
smultron och nejkon. De ha närmast den för nejkonet utmärkande 
aromen, men betydligt försvagad, och äro dessutom surare. 
Denna hybrid upptog en tämligen vidsträckt yta, men kan dock myc- 
ket väl ha utbredt sig genom stoloner från ett enda individ; alla voro 
nämligen fullt likartade. Att denna form länge förekommit på platsen har 
jag fått veta af min Mor, som lämnade mig den öfverraskande upplys- 
ningen, att hon haft kännedom om densamma i mer än 60 år och redan 
i sin barndom plockat frukterna af den på samma ställe. Den hade 
t. o. m. ett särskildt namn: »nejkon utan flus» (flus är, som hvarje got- 
länding vet, svepeskålen hos hasseln, här i öfverförd bemärkelse det 
frukten omslutande fodret hos nejkonet). 
Med detta namn är också det mest iögonfallande kännetecknet för den 
ifrågavarande formen af hybriden angifvet. Foderbladen äro nämligen 
vid fruktmognaden, i motsats till nejkonet, rakt utspärrade (hos smultronet 
utåt—vanligen nedåtböjda). Trots detta behöfs det en viss omsikt vid 
afplockandet för att ej fodret helt eller bitvis skall följa med. Sken- 
frukterna ha nämligen liksom nejkonet en nedre steril del, som är täm- 
ligen fast förenad med blomfästet, ehuru den dock lossnar lättare än 
hos nejkonet. Den här omtalade formen står tydligen genom sina ut- 
