SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1913. Bb 8, H. 4. 
REFERAT 
HJÄLMAR MÖLLER, Löfmossornas utbredning i Sverige. III. Thui- 
diaceae (Arkiv för Botanik utgifvet af K. Sv. Vet. Akad. i Stockholm. 
Band 12. N:o 13. 80 sidor). 
Det i växtgeografiskt hänseende viktiga arbete, som förf. påbörjat med 
afseende på löfmossornas utbredning i Sverige, har i och med denna del 
fått en värdig fortsättning. Det material, som genomarbetats, är mycket 
stort, nämligen allt det material, som finnes af familjen i fråga i våra 
offentliga svenska herbarier, och dessutom de privata samlingar, som 
förf. haft tillgång till. Och det arbete, som granskningen kräft, har ock 
varit stort, särskildt vid gruppen Euthuidium, inom hvilken grupp förbist- 
ringen i våra herbarier varit mycket stor och en mikroskopisk gransk- 
ning är nödvändig för en säker bestämning. Vid detta undersläkte har 
förf. därför också af de olika arterna lämnat utförliga beskrifningar, som 
böra blifva till stort gagn vid det framtida studiet af detsamma. 
Familjen Thuidiaceae företrädes i Sverige af blott två släkten, nämligen 
Thuidium med 7 arter och Heterocladium med 3 arter. Dessa arters 
utbredning i Sverige torde öfverskådligast framgå af den vidstående 
öfversikt enligt rutmetoden, som jag med förf:s medgifvande tillåter mig 
att offentliggöra. Förkortningarne af landskapsnamnen töra ej tarfva 
någon förklaring; frekvensen antydes genom punkter under landskaps- 
namnen, hvarvid blott en punkt anger, att förf. sett mycket få exemplar 
från landskapet, två punkter något flera och tre punkter ganska talrika 
exemplar; en punkt öfver landskapsnamnet anger, att arten i detta land- 
skap samlats med frukt. 
Det skulle blifva alltför vidlyftigt att här närmare redogöra för de 
resultat, hvartill förf. vid hvarje art kommit angående dess svenska 
historia, tider för blomning och fruktmognad, variationsförmåga, utbred- 
ning i Sverige m. m. Såsom intressanta detaljer må nämnas, att å ena 
sidan Thuidium delicatulum visat sig vara den sällsyntaste af våra Eu- 
thuidium-arter, i det att den ej samlats nordligare än i Nerike, medan å 
den andra sidan Th. Philibertii befunnits ha en stor utbredning i Sverige, 
nämligen ända till och med Västerbotten i norr. Vidare är förekomsten 
af den sällsynta Heterocladium papillosum på ej mindre än 5 olika ställen 
i det nordligaste Sverige märklig, så ock det resultat, hvartill förf. genom 
sitt stora undersökningsmaterial kunnat komma, att Thuidium pseudota- 
marisei Limpr. är blott en form af Th. Philibertii och Th. delicatulum 
var. tamariscifolium Ryan allrahögst en form af sistnämnda art. Det 
ej minst viktiga resultatet af förf:s arbete är, att det tydligen visar, så 
grundligt det än är, att det ännu återstår mycket att göra, innan utbred- 
ningen af Thuidiaceae i vårt land kan anses nöjaktigt utredd. Härpå 
tyda de luckor, som tyckas finnas i arternas utbredning; så har förf. 
