384 
t. ex. ej sett exemplar från Bohuslän af Thuidium delicatulum, recogni- 
tum och lanatum, den sistnämnda arten ej heller från Halland, Blekinge 
och Västergötland. Detsamma framgår ock af de mycket sparsamma 
exemplaren af somliga arter från vissa landskap, i hvilket afseende den 
sparsamma förekomsten af Thuidium abietinum från Halland, Bohus län 
och Dalsland är särskildt märklig. Det tillhör framtiden att utreda, 
huruvida de luckor, som tyckas finnas i en del arters utbredning, verk- 
ligen existera, eller om de bero på, att landskapen i fråga äro i bryo- 
logiskt hänseende bristfälligt undersökta, hvilket senare nog delvis torde 
komma att visa sig vara fallet. 
Genom lektor MÖLLERS arbete har ej blott kännedomen om utbred- 
ningen af Thuidiaceae i Sverige väsentligt främjats utan jämväl goda rikt- 
linjer för Sveriges framtida bryologiska undersökning lämnats, och det 
är att hoppas, att han måtte allt framgent fortgå på den väg, som han i och 
med detsamma beträdt. Arbetet visar ock, hvilka växtgeografiska skatter, 
som ligga gömda i våra herbarier, och vikten däraf, att desamma kritiskt 
genomgås och att de därvid vunna resultaten publiceras. 
H. Wilh. Arnell. 
F.; ROSEN, Die Entstehung der elementaren Arten von Ertopnala 
verna: Beitr. zur Biologie der Pflanzen. BA XlI9fEonein! 
F. RosEnN, Die Entstehung elementarer Arten aus Hybridation 
ohne Mendelsche Spaltung. Beitr. zur Pflanzenzucht. 1913. H. 3. 
Ett af den modärna ärftlighetsforskningens viktigaste problem är ju 
frågan om uppkomsten af nya arter i naturen. Ofvanstående arbeten af 
ROSEN lämna ett intressant bidrag till lösningen af denna betydelsefulla 
fråga. ROSENS korsningsundersökningar förtjäna att uppmärksammas ej 
minst därför, att de erhållna resultaten (enligt författarens egen åsikt) 
icke kunna tillfredsställande förklaras genom de mendelska lagarna. 
Erophila verna (= Draba verna) är sedan lång tid tillbaka känd såsom 
det klassiska exemplet på en Linneansk kollektivart, som uppdelats i flera 
konstanta elementararter. Denna analys verkställdes redan på 1850-talet 
af JORDAN, hvilken ännu höll fast vid läran om arternas oföränderlighet 
och i enlighet därmed använde sina undersökningar såsom bevismaterial 
mot descendensteorien. Sedermera har denna uppdelning af Erophila 
användts af andra författare såsom stöd för deras åsikter om artbild- 
ningen. Så har t. ex. H. DE VRIES från sin ståndpunkt velat förklara 
uppkomsten af dessa småarter såsom resultat af en eller flera mutations- 
perioder, hvilka skulle ligga långt tillbaka i tiden. En liknande uppfatt- 
ning i denna fråga uttalades redan på 1880-talet af ROSEN, som ingående 
studerat dessa småarters förekomst i sydvästra Tyskland och under 
fleråriga odlingar af Erophila öfvertygat sig om elementararternas konstans. 
De undersökningar, som ROSEN publicerar i ofvanstående afhandlingar, 
ha sedan 1907 företagits i Breslau med ett utgångsmaterial af 9 konstanta 
