387 
nära besläktade med hvarandra. Erophila är alltså icke något lämpligt 
objekt för den deskriptiva botaniken. Om nu inom andra släkten elemen- 
tararter finnas, hvilka liksom Erophilas äro af hybrid natur, återstår ännu 
att undersöka. 'Valentin Norlind. 
G. WICHLER, Untersuchungen uäber den Bastard Dianthus Arme- 
ria X Dianthus deltoides nebst Bemerkungen äber einige an- 
dere Artkreuzungen der Gattung Dianthus. Zeitschr. för in- 
duktive Abstammungs- und Vererbungslehre. Bd 10. 1913. H. 3. 
Man har länge ansett, att korsningar mellan två väl skilda arter skulle 
visa andra ärftlighetsförhållanden än bastarder mellan olika varieteter 
och raser. Artkorsningarna skulle vid själfbefruktning vara konstanta i 
afkomman, och som ett »påfallande exempel» har GÄRTNER anfört hybri- 
den Dianthus Armeria X deltoides, hvilken i ända till 10 generationer 
skulle vara likartad med den primära hybriden. För att undersöka hur 
därmed förhåller sig, har förf. anställt synnerligen omfattande korsnings- 
experiment med ofvannämnda Dianthus-arter och odlat bastarderna i 
stort individantal ända till fjärde hybridgenerationen (F,). GÄRTNERS 
uppgift om denna bastards konstans visade sig fullständigt ohållbar. Det 
är af särskildt intresse att jämföra de resultat, förf. kommit till, med 
ROosENS ofvan refererade undersökningar af Erophila-arternas hybrider. 
Dessa senare uppvisa nämligen ett likartadt förhållande med Dianthus- 
bastarden hvad beträffar F, och F,, men i F; och F, afviker WICH- 
LERS resultat högst betydligt från ROSENS. MW. anser, att hans egna 
resultat stå i god öfverensstämmelse med mendelska lagen. 
Det viktigaste, som undersökningen gifvit vid handen, kan samman- 
fattas sålunda: 
1. Dianthus Armeria X deltoides var i F, intermediär i förhållande 
till föräldrarna och alla exemplaren likartade sinsemellan (150 individ 
odlades). 
2. I F, visade sig hybriden synnerligen mångformig. De 300 plan- 
torna, af hvilka inga voro fullständigt lika hvarandra, uppvisade en kon- 
tinuerlig serie af öfvergångar mellan stamarterna. 
Sö I F3 och Fi var variationen mindre än i F,. Med afseende på 
en eller några få egenskaper visade sig enstaka individ såsom konstanta. 
I stort sedt rådde dock äfven här mendelsk klyfning och en fullständig 
konstans visade sig ej i något fall. Individantalet var synnerligen stort: 
Worexii Fa och 300 i Fr 
4. Förf. har undersökt fyra andra Dianthus-hybrider till och med Fs. 
Dessa visade samma förhållande som D. Armeria X deltoides (likformiga 
och intermediära i F, samt starkt polymorfa i F3;). 
Valentin Norlind. 
