ee. | 
I. RA-LINJEN. 
| et arbeide fra 1910: »Fra istiderne. Vest-raet«, Norges geolog. 
undersek. no. 54, har jeg behandlet de vidtstrakte brærand-avsætninger 
som danner »Veséfold-raet« fra Horten til Brunlanes og det for største 
delen submarine »Skagerak-ra« fra Jomfruland til Tromo. Og en samlet 
fremstilling blev git av forholdene under den sidste istid, da raet dannedes. 
Nu skal omhandles de tilsvarende brærand-avsætninger videre vest, i 
Sørlandet, til Vestlandets fjordrække og terrasse-system begynder med 
Ryfylke. 
Omtrent samtidig med at raernes linje trækker sig ind paa land paa 
Trome, forandrer ogsaa brærand-dannelserne sig adskillig. Den fremrykkende 
epiglaciale! storbr& traf længere nordost ute ved kysten oftest paa ældre 
marine lerlag, og baade Vestfold- og Skagerak-raet er helt overveiende 
bygget op som a push morain with overwash gravel, en opskuvet lervold 
med braerandgrus skyllet utover, hvortil saa slutter sig lange fanger byg- 
get ut, ved brænding og kyststrom, av bræelvenes grus til tidens havnivaa. 
Det lot sig vise (s. V.-raet s. 222) at Serlandet fra nordenfor Trome av laa 
haevet over hav da braeranden naadde frem til ra-linjen, og den jevne rygg- 
1 Som omtalt i V.-raet s. 221 indførte jeg oprindelig (1890) navnet epiglacial for et enkelt, 
om end det formentlig langvarigste avsnit av den sidste svake istid, hvis storbræ bare 
naadde frem til raet. Ordet er imidlertid senere blit brukt med tildels forskellig betyd- 
ning, og jeg har maattet opgi mit samtidige navn (deutoglacial) for hele denne atpaa- 
istid — som forovrig ikke har blit anerkjendt som en særskilt istid hos de skandinaviske 
geologer. Og da mine undersokelser i de sidste aar har gjort det klart for mig at den 
høie strandlinje og det svære terrassetrin som jeg betragtet som de væsentligste mærker 
efter dette avsnit, „indsjoperioden“, ikke kan tilhøre den sidste storbræs tid, og at nav- 
net epiglacialtid, „atpaa-istid“, altsaa ikke kunde brukes i denne forbindelse i sin sprogrette 
betydning, har jeg felt mig berettiget til at beholde det av mig selv indferte navn 
epiglacial for den virkelige atpaa-istid og utskille fra begrepet den periode som det 
høie strandlinje-nivaa med (yoldia-)terrasserne paa Vestlandet tilhører. , Epiglacial-tid" 
og „atpaa-istid“ bruker jeg som synonymer, og slaar sammen alle mærker efter de tidligere 
store istider som megaglaciale. For mellemrummet mellem atpaa-istiden og den sidste 
storistid, den baltiske, Mecklenburgian, J. GEIKIE, bruker jeg navnet kontinent-tid, svarende 
til de danske geologers fastlandstid med den indledende kolde periode. 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1913. No. 2. l 
