3972. No. 2: FRA ISTIDERNE. 7 
ordning. Det er forbausende at se at ikke bølgerne, som saa ofte omdanner 
øen, ogsaa ødelægger den og begraver den i havet. Omtrent som den nu 
er, maa den ha staat i lange tider.« Vocrs opgave over Maalens dimen- 
sjoner aug. 1879 o. 120—130 m. X 20—24 m.—3—4 m. svarer noie til 
Sexes maal fra 1868 400° (126 m.)—60o' (19 m.) og 9—1o' [3 m.]. A. Her- 
LAND (N.L.F. Ned. I, 36) siger at den »efter den geografiske opmaaling« 
var 850’ (267 m.) lang og 400° (126 m.) bred, men oplyser ikke om hvil- 
ket aar det gjælder eller hvilken kartlægning. Fra Norges geografiske op- 
maaling er velvillig git mig den oplysning, at der ikke der fins noget andet 
sjekart efter hvilket man med fornøden neiagtighet kan bestemme øens ster- 
relse end det fra sidste kartlegning i 1887. Fotograti 1 : 50 ooo efter 
originalkartet viser netop samme dimensjoner som Vocr opgir — sjokartet 
angir dog en længde av roo m., altsaa litt mindre. Der fins derimot i op- 
maalingen et ældre kart fra 1850, I : 50 ooo, hvorfra rimeligvis A. HELLANDS 
maal er tat. Men dette kart overdriver betydelig sterrelsen ogsaa av skaer 
og holmer i fast fjeld og er derfor ikke at stole paa. 
Dybdekurverne ger en tydelig bugt ind mot Tvedestrands fyr, og like- 
saa de kurver som angir utbredelsen av »sand« og »sandler« ut fra raet 
mot Skagerak-rendens slik. Der er saaledes en tydelig avbrytelse paa 
— 36m. mellem Torskeboens sydvestre tange (— 13, — 14, — 16) og 
Dalsgrund med 15m., som selv med — 18—21 neppe er at skille fra 
Maalen-banken. Saavel dybdekurverne som graenserne for sand, sandler, 
slik efter bundpreverne fortsætter saa regelmæssig utenfor de folgende tre 
grunder mot SO til Rosboen, at Maalens samhæng med Tromlingernes 
grusrygg, som én randmoræne, synes sikker. (Se kartpl. i Vest-raet). Ra- 
sokken bak med — 50—gom. er ogsaa fuldstændig lik den som danner 
det indre lep indenfor Torskeboen, Taraldsboen, Jomfruland. For at den 
hele saa ensartet byggede rygg kan ha hat ens utviklingsforhold, maa man 
anta at randslepet overalt har blit avsat submarint, men ikke dypere end 
at den stærke kyststrem har virket med, utjevnet og trukket ut 1 tanger. 
Under ra-perioden maa da Jomfruland (+ o til 18m.) ha ligget relativt 
sænket, op til r5 m., i forhold til Torskeboen, med — 6—9 m. — som 
maa antas at ha ligget mindst 6 m. hovere end nu — altsaa en gradient 
paa 21m. paa ca. 170 km., 1'4 °/o9, for raperiodens strandlinje. En tilsva- 
rende hævning bringer imidlertid ikke de boer som slutter sig til Maalen 
i randlinjen op i selve braendingsomraadet, og selve Maalen laa samtidig 
altsaa 20—30 m. heiere. 
Den naturlige forklaring til at rygg-kurven her ved Maalens rand- 
moræne er saa utpræget mere uregelmæssig end det submarine Skagerak-ra 
(se Vestraet s. 10—11), er at den :kke var submarin under sin dannel- 
