8 ANDR. M. HANSEN. M.-N. Kl. 
sestid. Torskeboen har — 7—16—11—10—9-——9—8—6 —8— 11 — 6—14— 
13 med rio: km: "ret lep-ut i tange, tilslutt med. — 14 15. 13 14 15 
16—16; fra ut for Tvedestrands fyr har vi derimot (— 36 —28) — 17—15 
—18— 10 + 3—1— 14—10—25— 15 paa bare 7 km., omtrent 3 gange saa 
store vekslinger. Hvis braendingen hadde virket paa randmoraenen under 
dens avsætning, maatte vi nødvendigvis som nordenfor faat større jevnhet i 
formen. Efter forholdene længere nordost kan vi anta at sænkningen fort- 
sattes videre ogsaa opover raperiodens strandlinje, og nogen utjevning har 
vel fundet sted da moræneryggens lese materiale under sænkningen og 
haevningen laa i braendingszonen. Men selve den ujevne rygglinje — 
Maalen— Tromlingerne viser at bræranden selv ikke kunde virke avsæt- 
tende netop samtidig. Allerede fra Maalen laa bræranden under gens dan- 
nelse over hav med selve randmorænen. 
Og fra Tromeen av har vi et mere ujevnt ra end i Vestfold, med ut- 
skilte jokeltungers særskilte supramarine randmoræner. Og heller ikke 
slæpet utenfor kommer fra Tromeen av til regelmæssig spredning fremover. 
Slikkurven og — 5o m.-kurven boier ind mot Bosfjorden syd for Tromlingerne, 
og længere syd har vi ikke mere det regelmæssige sand- og sandler-belte 
utenfor kysten, men sterkt vekslende dybdeforhold av et helt andet præg. 
Raet har endnu paa Tromeen først regulær bygning, er tydelig tildels 
en opskevet lervold med gruskappe, som stiger til 17 m. heide ved Tromo 
kirke. Men allerede her viser det sig at transporten frem til braeranden 
ikke har været saa sterk og jevnt fordelt som længere nord. Landet inden- 
for har ligget ganske betydelig mere bart da ra-bræranden dreves frem. 
Vi finder allerede foran Tromø kirke forlandet frit for randgrus. Og selv 
om meget maa tilskrives brændingserosjon under følgende sænkning og 
hævning, som den utarbeidede mæl paa Hove-odden viser, saa har det dog 
umiskjendelig ikke været stort at ta av. Grusstranden paa Mærdø er heller 
ikke betydelig, og det er en fuldstændig ufyldt rende som gaar op i Galte- 
sund vest for Tromøen. Baade her og end mere paa Hisøen vestenfor er 
det tydelig at atpaabræen rkke har virket. Man finder moden overflate, 
og særlig gør de lave side lersletter paa Hisøens indside et fuldstændig 
gammelt indtryk. Der har gaat en jøkel tvers over Tromøens nordostlige 
del, saalangt sydover som til Hove, og den har vistnok været i bunden 
presset ut til siden mot Maalen, ut Tromø-sundet. Men over Arendal og 
Hisøen har ingen epi-skuring eller epi-avsætning skedd. Først med Jerk- 
holmen og Hasla-odden begynder igjen brærand-avsætningen, og fra nu av 
ligger raet paa heiere grund og trækker sig ind fra kysten. 
A. Herrann (N.L. F. Ned. I, 37) har herom følgende: »Efter J. Vocr 
forlater morænen havet og stiger op paa det faste land ved Hasla-odden 
