14 ANDR. M. HANSEN. M.-N. Kl. 
hermed er det ogsaa at det her er randterrasser av sand, ikke moræne- 
rygger, som er det mest fremtrædende fænomen. 
Braranden selv kan vi maale ved Ribe (sml. »Ripen« paa Hovde- 
fjeld) paa nordsiden av Lauvaasen (g2 m.) op fra Fevik. Aasen skar 
sig I km. ind i den tynde brærand, som nordtil blev drevet op til 7o m o. h., 
men saa falder av østover, med et vakkert slæp bratt utover langs Lauv- 
aasens østside til Feviken, og med noksaa jevnt faldende rygg-heide ned- 
over til Hasla og Jerkholmen. I bræende-søkket indenfor Fevik ligger ler- 
sletterne mot Vessøen og Sømskilen. Og paa indsiden like indenfor ryggen 
(45 m. o. h.), litt estenfor Fevik— Arendalveien, viste et grus- og lertak ra- 
bygning, 3m. grus og sand over blaalere med skarp laggraense. Indenfor 
Lauvaasen ligger Temsevatn 19 m. o. h. — en brærandtykkelse paa 50—60 m. 
op mot Ribe-morænen. Ogsaa paa vestsiden av Lauvaasen har vi bræ- 
randslep ned til Fevik-kilen, men særlig har vi svære rand-terrasser bygget 
ut mot Vik og Moen. 
Breeranden gik saa nordenom Fjære med tildels randmorænerygg, 
nordenom i Holtetjernet (56 m. o. h.), men la sig fra Rorevatns-sekket frem 
mot Gemle og Guldsmedkleven. Ved Roksvold har vi en utpraeget land- 
morzene-rygg, som gaar regelmæssig over i en svær randterrasse med sand. 
Foran det store Rorevatn (38 m. o. h. som ligger like i Nidelvens fort- 
seettelse mot S 25? V, blev svære masser sand fert frem og bygget ut i 
flat sandr oppe paa heiden i 70—8o m. heide o. h., saa flate moer at 
store streekninger er myrlaendt trods den fri situasjon. ‘ 
I samme heide o. h. som Rore- har vi vestenfor dette Sondle-vatn. 
Ogsaa herover maa braevandet fra den subglaciale Nidelv ha stremmet ut. 
Længst i vest har man en lang sandmo i omkring 45m. heide bygget ut 
mot Reddalen med temmelig bratt avfald tilslut mot Reddalsvatnet (o m. o. h ). 
Fjeldene syd for Sendlevatn stængte tildels, der blev bygget op endel 
moer mellem dem, og ut fra klefterne mellem dem byggedes ut bratte grus- 
kegler ved Sandkleven og Landvik — i tilslutning til den svaere mo ut 
fra Rorevatns sydende. 
Randterrasserne, gruskeglerne, de bratte sandslæp fremover lersletterne 
nede ved Reddals- og Landviksvatn (o m. o. h.) er overordentlig karakte- 
ristiske for de utpraegede braeranddannelser. Og motsætningen til det ikke 
epiglacierede landskap foran, syd for vatnene er meget paafaldende. Allikevel 
finder P. A. Oven ra-linjen efter landeveien til Lillesand, »foran« de to vatn 
og ved Kalvellfjorden. Videre ved Eigeland i det dalfere som fra Lille- 
sand gaar i ret vinkel med Landvik—Kalvell-linjen, op til Flakksvatn. 
P. A. OYEN maa ha ment at braranden uten videre har gaat frem over 
