E 
1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. ps 
det ytterst kuperede fjeldparti mellem Sendlevatn—Froland og Flakksvatn — 
Herefoss, med en plataaheide paa over 200 m. og topper paa 3—400 m. 
Rossefjeldet reiser sig nekent og stupbratt i 200 m. over sandmoen i 
45 m. heide ved foten, som er Sendlevatnjekelens vestre slæp. Her er 
grænse. Og man kan paa den anden side se hvorledes en jokel maa ha 
været presset frem gennem Topdalselvens omkring 200 m. dype kløft frem 
til Flakksvatn for at ha kunnet drive sine nye li-moræner heit op mot 
siderne av vatnene, høit over Birkeland, med skarp grænse mot berget oven- 
for, op mot den ca. 7o m. høie knaus mellem Bersevatn og Hvaltjern frem mot 
Tveide 64 m. o.h. (RK.) med svaer sandfylding foran under Tveide- 
myrene og videre med dalslæpet spredt utover dalutvidelsen ved Eikeland. 
Op mot aasen ret syd for Flakksvatn, hvor vi har centraldepressjonen, er 
frisk moræne stuvet, og vestenfor den dreves ogsaa jekelenden op mot 
dal-knausen ved Mollestad, med grusavsætning utover fra skaret bak denne. 
I hoveddalferet ved Birkenes har man ved ©. Mollestad store sandmæler, 
og — saavidt jeg kunde finde ved en flygtig undersokelse — har rabræens 
ende gaat frem herfra til neset ved kirken med en liten tunge. Selve moen 
her er dalslaepet foran, baade ved Have, hvor D. DANIELSEN (1908, 32) mente 
at ha den everste marine terrasse 50— 55 m. o. h. (hvad der sikkert er for 
heit tal for M G.), og ved Aabaall, hvor P. A. Oyen fandt »utpraeget rand- 
morane«. I Tveid blir der bredere, saa sterre slep-flater har holdt sig, 
og ved osen ved Kevik—Hakkebua har vi stor sandmo 14—20 m. o. h. 
over lag med planter (ek, len) og rustent skællag (esters, tapes pullastra) 
ifølge D. DANIELSEN. 
Heien vestenfor Flakk har som nævnt ikke været epi-brædækket. Læn- 
gere inde i landet har man efter KJERULF og DanrLs kart svære moræne- 
og grus-dækkede felter i Mykland og Veigusdal, som KJERULF ind- 
ordner i sine (rand-)moræne-rækker. Det kan tænkes at de for en stor del 
er randavsætninger av atpaa-bræen oppe paa heien. Ut Digeelven, som 
gennem et uforholdsmæssig smalt og ufærdigt dalføre (Flakksfoss 42 m. høi) 
gir et øjensynlig sekundært avløp for det store Oggevatns nedslagsdistrikt, 
likesaavel som det nordgaaende til Uldalen, har ingen ny jøkel naadd frem 
til Topdalselvens dal. Heller ikke i det urete dalføre landeveien følger til 
Svaland. Derimot kan det være at der kommer et dalslæp ned i det 
mellemliggende dalføre (Dalebækken), skønt sandmoerne ved dens munding 
ved Flakksvatn ogsaa kan være kommet fra Topdalens jøkel-elv. 
Søndenfor Oggevatn (181 m. o. h.) synes imidlertid de to brede gamle 
dalfører i vatnets retning mot syd at være fyldt med nyt grus, efter RR. 
Fremover Kleppeheia, som kløver disse dalfører, har ihvertfald ingen energisk 
mægtig atpaabræ gaat. Kommer man imidlertid op paa Svalandsheia, over- 
