1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. : 2I 
skapet og fyldt ut fordypninger. Og hvad der kan ha staat igen er 
ihvertfald blit utfyldt av alt det lesmateriale atpaabræen skrapte med sig 
og ferte frem i dalslepet foran ra-morænen fra de voldsomt overlastede 
subglaciale elver. Efter ra-perioden har man ogsaa i andre end de tre 
omtalte dalforer maerker av et par stans eller smaa fremrykninger igen et 
stykke indenfor ra-moranen med dal-slep foran. Men som helhet viser 
dalforerne ovenfor det vanlige Oplands-forhold med flere indsjeer. Særlig 
i de lange og store ra-slap har elvene, som efter ratiden ikke har været 
saa stærkt materiale-forende og tillike har faat stærkere fald under den 
senere landhævning, som oftest eroderet meget stærkt, saa man finder 
ungdommelige daler med bratte elvmæler, ofte med stadige ras. 
Heien vestenfor mellem Lygna og Kvina har heifjeldspr&g, er skog- 
bar og ofte nøken, med gamle støtmoræne-flekker og myrfyldte kulper. 
Atpaabræen har utvilsomt ikke gaat frem med aktiv brærand over heien 
mellem Hægebostad og Liknes, om der kan ha ligget snefanner i nord- 
søkkene. Kommer man ind fra kysten til Kvinesdal, indover den rette, 
dype Fedefjord mellem de bratte, nakne fjeldsider, finder vi fjordbunden 
fyldt med bred, lav sandterrasse. Der ligger et par dalknauser i den, og 
estenfor Faraasen stiger heiden pludselig, og det viser sig at materialet 
ved broen under præstegaarden er blit moræne. Det er selve ra-morænen 
fra hoveddalføret, Vestredalen. Indenfor dalknauserne har vi omkring 
Liknes en bræsøkk med en terrasselignende moræne rundt, som elven 
gennembryter længst øst ved præstegaarden, likesom den senere holder 
sig under østsiden, med bare et par stumper av epi-dalslæpet bevaret paa 
den ene side. Slæpet falder fra svingen om Faraasen ogsaa vestover, og 
der har krævdes meget dype kanaler for at tørlægge myren vestenfor. Men 
helt inde under bergvæggen i vest ligger ved Engeland og Linland og ut 
til den lille dalknaus ved Linland og Slimestad en kreds av en heiere 
ældre terrasse, med modne avrundede former og stærkt høinet i inderkant 
av utskylning, tildels ur fra fjeldsiden. (Ogsaa længere ute, ved øvre Øie, 
dukker op en skjoldformet holme med denuderet overflate av denne ældre 
avsætning, som ogsaa skiller sig ved finere og mere lerholdigt materiale 
fra epi-slæpets magre sand. Ved Slimestad staar ogsaa ler i bunden ved 
bækken]. Oppe ved Liknes munder Østredalen ut, og vi ser langs svingen 
østenfra hvorledes en grusavsætning falder nedover i tilslutning til ra- 
morænen ved præstegaarden. Heiere oppe ser vi svære morænemasser 
væltet op mot dalsiden i syd, med bastioner paa 70—80 m. heide o. h. 
Randavsætninger i terrasseform ind mot lien fins ved (øvre) Eikeland i 
1 Netop her har D. DANIELSEN (1912, 348) fundet skæl, Litorina, Card. edule, Cyprina, 
Lucina, Bitium, Mactra, og planterester, en sen kontinental-litoral-avsætning omk. 5 m. o. h. 
