24 ANDR. M. HANSEN. M.-N. Kl. 
sig meget ensartet overalt, med »endemoraenerne« bare faa meter — om 
overhodet — heiere end slæpets begyndelse og ofte litet forskellig i ma- 
teriale, bare med nogen avsaetning av overflate-blokker. DANIELSEN selv 
omtaler ogsaa lignende fluvioglaciale moer i heiere nivaa, som bare der- 
for ikke gøres til marine trin. Ved at støtte sig til de kriterier jeg om- 
handler i Vestraet til adskillelse av ældre glaciale fra kontinentale avsæt- 
ninger fra atpaaistiden vil man straks kunne utmønstre ra-linjens moræne- 
slep — som vi har i netop de nævnte dalfører, hvad forevrig ogsaa 
DANIELSEN antar. Det vil da vise sig at de isobaser DANIELSEN angir paa sit 
- kart (1912, 377) paa grundlag av ra-slæpene i Sørlandet er altfor høie; 
ingen virkelig strandlinje-dannelse med seter, isflyttede blokker m. m. m. 
svarer til dette. Derimot falder de høieste marine avsætninger med tydelig 
litoralt præg efter sine mollusker og plantelevninger i meget lavere nivaa, 
25—30 m. under, som omhandlet i »Vestraet«, og som det fremgaar og- 
saa av en række nye iakttakelser i hans »Kvartærgeologiske streiftog paa 
Sørlandet« 1912]. 
Den epiglaciale Sire-jøkel har steget i overflateheide opover det 26 
km. lange traug som Siredalsvatnet fylder nu (51 m. o. h., 170 m. dypt). 
Omtrent midtvatns har breestremmen flytt over østre side og sendt en 
tunge op Oftedalen og over vandskillet mot Gyland ved Rygg, omtrent 
midt mellem Kvina og Sira. Gaar man fra Bakke østover, krysser man 
tre parallele SO. gaaende dalforer fer man kommer til denne fjerde ved 
Rygg, Ers-, Fus-, Bu-dal. Men mens vi i de tre første finder smaa paral- 
lele vatn, finder vi i samme linje foran Rygg en myret mo, og ovenfor 
den ligger der terrasser i aapen situasjon — randplataaer av sand og en 
betydelig ra-morene fra Oftedalens jekeltunge. Da dette kun var en over- 
flemning over dalsiden fra Sire-jekelen, har den ikke naadd frem til den 
almindelige ra-linje Manndal—Sirdal, men ligger en halv mil tilbake. 
Paa samme vis har der eiensynlig ogsaa flommet braestrem over vest- 
siden ogsaa, ved Virak og ved vatnets nordende ved Tonstad. Siredal er 
den vestligste av Agders lange daler N—S.  Dalfererne svinger ikke efter- 
hvert som radier ut til kystens periferi. Men fra Tonstad gaar der et 
dalfere ret mot sydvest over et forholdsvis lavt vandskil ved Bjernestad, 
Gydalen med utlep ved Ekersund, og parallel med Gydal nordover igen 
en række NO—SV gaaende dalforer, som skærer Sirdalen stadig længere 
nord, Orsdal, Maudal, Hundal (Dirdal) Fradal, endelig Lysefjordens 
kolossale kløft og Aardalen i Ryfylke. Nordenom Siras kilder, helt over 
til Otras, fører saa Jesefjordens og Suldals dalforer med samme strok. 
Sirdal og Gydal skarer ut et omtrent likesidet triangel mot kystlinjen. 
Dette opskæres igen ved det mærkelig aapne og mægtige dalfore som fra 
