1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. 35 
skæl forsvinder mot sydvest, isocardia ved Sandefjord, mactra-fauna syd for 
Kragerø, og videre søndenfor Risør utviklingen ikke naar i sammenhæng 
fra arktisk videre frem end til »yngre arcaler« og »laveste myabanker«. 
Efter D. DANIELSENS data er der ved Gevingelven straks sendenfor Riser 
det heieste fund med forholdsvis mange sydlige skæl sammen med arktiske 
paa Tverdalsoen ut for Tvedestrand i 10—12 m. endnu et par sydlige 
(s. 77 »faunaen er arktisk, men der er ikke saa faa boreale former og, hvad 
der er det mærkeligste, 2 lusitanske«). Ved Ramlet indenfor fandtes linde- 
vegetasjonen (op til 12—13 m.) over echinat-ler nede ved elven ca. 5— 
6 m. o. h. 
Beviserne for dette forhold, at landet sendenfor Grimstad har ligget 
over hav en god tid fer epi-senkningen begyndte, kan ekes med det 
D. DANIELSEN fortæller (1910, 54) om skuringsmerkerne. »Som overalt paa 
Nordvestkysten ostenfor Grimstad [iberegnet] er skuringsmaerkerne ved Dyb- 
vaag meget friske» — d. v. s. umiddelbart over havflaten, mens »skurings- 
mærkerne oftest er utvisket paa fjeld som længe har ligget blottet«. Slut- 
ning: naar skuringsmærkerne ikke er friske selv ved stranden vestenfor 
Grimstad, saa er det fordi de længe har ligget blottet, supramarint. 
Efter den epiglaciale sænkning var det først tilslut, da landet igen 
var steget til henimot nutidens nivaa, at der optrader sterre strand- 
linjedannelser og — sydlige — skælbanker, ved »esters-linjen«, som er om- 
kring 20 m. inde ved Kristianiafjorden og avtar meget langsomt i hoide ut- 
over. Ute ved Serlandets kyst, hvor molluskfaunaen ogsaa nu kan vare 
meget rik, maa man vente at finde denne postglaciale varme fauna 
godt repræsenteret. Ikke som en direkte fortsættelse av den kontinentale, 
men som noget senere igen optrædende, efter atpaaistiden og dens szenk- 
ning. Saaledes skildrer ogsaa D. DANIELSEN forholdene (1910, s. rr2)!. 
»Mens glaciale marine avleiringer med fossiler er meget utbredt i distrik- 
tets estlige del og her fins til ikke ubetydelige heider over havet, er slike 
avleiringer ganske eller saagodtsom ukendt i distriktets vestlige del.« I 
distriktets østligste del er postglaciale skælforekomster uhyre almindelige, 
og naar op til vel 20 m. heide. Ved Kristianssand er de ganske spar- 
somme undtaken helt nede i havets nivaa, og vestenfor Søgne kendes der 
neppe en eneste skælforekomst i nævneværdig heide over havet før vi 
kommer saa langt vest at strandlinjerne atter begynder at stige. Naar der 
1 D. DANIELSENS avhandling N. G. U. 55 forelaa trykt ro. mars 1910, Vestraet N. G. U. 54 
var indleveret tidligere og tryktes mars— mai 1910. Jeg kunde derfor blot tildels dra 
nytte av hans værdifulde bidrag til vort kendskap om Serlandets kvartærgeologi. Under 
trykningen nu har jeg mellem [ ] indskutt bemærkninger foranlediget ved hans sidste av- 
handling ,Kvartargeologiske streiftog paa Serlandet“, N. Mag. f. Naturv. 50, 1912. 
