1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. 47 
1875) og H. Reuscu (N. G. U. 32, s. 95, 1901). Vi finder her foran den 
vældige Lysefjord, 40 km. lang, op til 460 m. dyp, mellem 650—800 m. 
høje heier, en buet frontmoræne med 2'5 km. diameter, som fra 70 — 100 m. 
rygg-heide inde ved flankerne mot bergsiderne falder av til den grunde 
grusbanke (—45 m.) i selve indlepet. Den hoire del paa nordsiden av fjor- 
den nævnes ikke av H. Reuscn. Den ligger som en grov grusbanke paa 
det bare fjeld fra Oanes til ovenfor Levik. Bare et stykke op syner den sig 
som en kamm over fjeldryggen, ellers falder den lavere end denne, paa 
indsiden. Oaneset loper ut under vandet i en tange, Knegten, men for- 
evrig har der ikke skedd nogen synderlig grustransport frem fra denne 
side av bue-morænen. Elve-avsætningen, slepet falder paa den anden 
side, tilvenstre i den store Fossandmo sendenfor fra ryggen bak Fossand 
kirke. Denne rygg er'efter RK. over go m. og var 75 m. længere ute 
hvor jeg maalte den. Efter H. REuscH er den »i de lavere deler 17 m. og 
i sine højere 26 m. over det tilstetende flate terræng. Siderne hælder 
20—25°". Hvis med dette tilstetende flate terræng er ment den avsats 
som kirken og de fleste av de nærliggende gaardes bygninger er opført 
paa, som ligger omtrent 30 m. o. h., saa blir moræneryggens heide utvil- 
somt for lav efter H. Reuscus opgave. Efter hans mening maa ryggen 
betegnes som en glacial aas. Antakelig er H. RreuscH kommet til denne 
mening efter dens materiale. »Massen hvorav ryggen bestaar, er rullestens- 
grus med stener der for det meste ikke er saa store som et hode; grundmas- 
sen synes at være sandagtig.« »DAHLL anfører, hvad jeg (H. R.) for min 
del ikke har bemaerket, at den sydestlige side skraaner steilere end den 
anden, og finder deri en støtte for at den skal være en sidemoreene.< 
»Naar man har passeret over denne aas, kommer man ut paa en jevn 
udyrket slette. Den ligger i jevnheide med avsatsen langs den nordest- 
lige side av aasen, og sletten er eiensynlig en og samme dannelse. Over 
sletten vandrer man saa hen til morænen [foran Haukelivatn], den første 
gamle moræne der er erkendt som saadan i Nord-Europa. Sletten bestaar 
av sand, grus og mindre rullestener, indtil hodestore. Den del av den 
som ligger i syd for morænen, stiger jevnt 3—6 m. op til morænens 
[Vass-ryggens] fot. Morænen danner en vel utpræget tydelig vold, som 
hæver sig paa det hoieste omtrent 21 m. over vatnet« (47 m. o. h. if. H. R., 
53 m. if. A. HELLAND, altsaa er morænen, Vassryggen, omkr. 70 m. o. h.). 
Rektangelkartet viser tydelig nok motsætningen ut og ind i Fossand-ryg- 
gens bygning. Den falder som en hul venstre haand ind mot Lysefjorden, og 
naar man er opmærksom paa den tilsvarende hule heirehaand som rækkes 
mot i Oaneset, kan man vanskelig være i tvil om dens karakter som siden 
av en buet endemoræne. Det er til venstre at randgruset væsentlig har 
