1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. 57 
som ved ro m. For strandvolden og den strand- og fokk-sand som dan- 
ner fjæren nærmest utenfor ler-vulsten, er senere kommet til. Utenfor 
strandvolden er den jevne flate kun 4 m. o. h. Profilet fortæller os altsaa 
ikke at den senglaciale marine graense laa ved 13.50, men at den sand- 
synligvis laa i omtrent samme nivaa som den postglaciale, og endog helst 
noget lavere. Og for den postglaciale strandvold paa 6—8 m. gælder det 
utvilsomt, som K. BjenLvkkE har bemærket likeoverfor J. HoLmBoE om 
strandvolden ved Skeie (8.5 m.), at topheiden zkke betegner at havet stod 
over den i dens dannelsestid. Men som strandvolder under dannelse nu 
f. ex. paa Island tilstrækkelig viser, kan man heller ikke slutte som K. Bjør- 
LYKKE (1908, 105) at havets normale stand kan vel neppe sættes til mere 
end ca. 8m. heiere end nutiden — strandvoldens kammheide repræsen- 
terer jo, som han selv siger, »maximum av den heide hvortil havets virk- 
somhet rak under den postglaciale senkning« — d. v. s. havbaarens magt 
under paalandsstorm. Paa Islands sydkyst er strandvoldene, som de ut- 
mærkede nye detaljkarter viser, 2—5 m. o. h. — hvor man har fjaerestensvolder 
som paa Jæren, maa man sætte den normale havstand til mindst 1—2 m., 
kanske op til 4—5 m. lavere end strandvoldenes kamheide. Man maa alt- 
saa reducere heidemaalene fra strandvolder, som i almindelighet gælder ryggene, 
med omk. 2m., noget mere paa utsatte steder som ved Obrestad, noget 
mindre i dypere vaager. Episænkningen ved Obrestad har derfor ikke 
været mere end 4— 6 m. efter strandvoldens heide, 6—8 m. Og i omkring 
samme hoide er det ogsaa at havet har ætt sig ind i moræneryggen ved 
Obrestad i senglacial, sidste mega-istids slutningsperiode !. 
Ved Skeie blir den sandsynlige havstand under den sidste sænk- 
ning, under dannelsen av den 8.5 m. høie strandvold som J. HorwBor har 
skildret, 6—7 m. K. ByoRLyKKE sætter strandlinjen her til 8 m., A. GRIM- 
NES til 9 m. — hvad der svarer til strand-vo/dens rygghoide. Strandvolden 
hviler paa supramarin gytje i 2—3m. heide over havet, og landet maa 
altsaa være sænket 4—6 m. under strandvoldens dannelsestid — hvad der 
gir et eksempel paa hvad jeg tidligere teoretisk har utviklet om at strand- 
linjedannelsen fra forskellige deler av epi-senkningen ute ved Vestkysten 
maa bli bygget sammen til én dannelse. Men det er sandsynligere at sænk- 
ningen stanset i 6—7 m. heide nu end at den fortsattes fra 2—8 m. uten 
indflytelse paa strandvoldens stilling, og der er ikke fundet marine eller 
brakvands organismer i Skeievatnet, som var daemmet op til 6 m., men 
som ikke godt kan tænkes som helt fersk naar havet stod op til 8—9 m., 
1 Hvorfra P. @yen har faat sin heidebestemmelse 15'7 m., indser jeg ikke. 
