70 ANDR. M. HANSEN. M.-N. Kl. 
N. G. U. 34) i det opmudrede ler. Forat disse skaldyr skal kunne ha 
trivdes her, maa forbindelsen med havet været friere end nu. Med en 3 
m. sænkning vilde det gamle brede elveleie allerede virket stærkt, men 
sandsynligere endda er det vel at hele Flekkefjords-morænen var over- 
svømmet. Igen er vi uten sikker datering for tidspunktet. Findemaaten 
medførte at lagningsforholdene er ukendt. Vola maxima synes oftest at 
følges med cyprina, lucina &c. fra en tidlig del av varmere kontinenttid, 
og de store skæl er hele, saa man ikke godt kan tænke paa bræflytning. 
Men noget mærke paa en saadan vandstand, 3—6 m. heiere end nu, har 
jeg ikke ellers kunnet opdage i dette strøk. Sandsynligst blir det da at 
sætte skællene, som ser svært friske ut, i forbindelse med den 6—8 m. 
sænkning, som har git Lister sine strandvolder med 8—9 m. heide o. h. 
Leret maa da være epiglacialt og avsat i elveleiet da det blev til sund 
under sænkningen. 
Forholdene paa Lister svarer fuldt til de paa Jæren. Som paavist 
av H. Reuscx (N. G. U. 32, 93, 1901) er den marine grænse 9—10 m. 
o. h. beregnet efter strandvoldenes hoide, vandstanden med tilberlig reduk- 
sjon 7—9 m. Denne strandlinje er, som ogsaa K. BjerLykke antar, den 
postglaciale, som paa Jæren. J. HozmBors fund av enkelte skæl i et 5—8 
cm. skalsandlag under 5 m. fossilfri sand ved Langaker (1903, 83) kan ikke 
tillægges nogen avgerende betydning. Ved Ogne har vi metermegtige 
skælsandlag, som er flyvesand i typiske dyner og med netop samme skæl- 
arter og mytilus som ved Langaker. Og forholdene er netop som ved de 
fleste flyvesandsstrekninger paa Jæren. Kystryggen, den moræne-rygg 
som traer saa tydelig frem ved Borhaug, er lav og gennembrutt nordenfor 
ved bækken og det grunde vatn her (sml. Sole, Bore, Ogne). 
Lignende gælder vistnok P. A. Øvens »skælsande med mytilus og 
cardium edule ved Tjerve (1905); som saa ofte hos denne forfatter har det 
ikke lykkedes mig at opfatte fundforholdene (sml. H. Reuscu N. Geol. T. 
1907, 4, 7). Ogsaa i Hellemyr (12—15 m. o. h.) optrær if. J. HoLMBoE 
Najas flexilis allerede i gytjelaget paa bunden, men i dyndlaget over 
fandtes betula odorata og carex pseudocyperus, som viser at denne ægte 
kontinentale »amerikanske« plante ikke kræver synderlig hei temperatur; 
ferst over kommer det ekeferende stubbelag — under startorven fra epi- 
glacialtidens »klimatfórsámring«. Ved Freiland (40 m. o. h.) har vi derimot 
betula nana i gytjen under furu-ek og det fattige everste lag. 
