1913. No. 2. FRA, ISTIDERNE. 75 
Østlandet — vil bli liggende igen langt under den her oftest utydelige 
strandlinje som betegner epi-sænkningens maksimum. 
Av den maate hvorpaa pimpstenene er utbredt i det store og hele, 
regelmæssig, i de allerfleste tilfælde, maa vi ihvertfald slutte at det store 
utbrudd de skriver sig fra, maa ha fundet sted ved episænkningens begyn- 
delse eller ihvertfald før den naadde sit maksimum. 
Jeg skal i forbigaaende gøre opmærksom paa at saa sandt man over- 
hodet ikke har nogen anden maate at forklare tilfredsstillende det store 
klimatskifte fra varm tersiær ved Nord-Atlanterhavet til den store istid, end 
ved en polforskyvning som stod i samhæng med de uhyre sentersiære lava- 
erupsjoner, saa ligger det nær at sætte ogsaa en atpaa-istid i forbindelse 
med jordskorpebevægelser ledsaget av store vulkanske utbrudd. 
At pimpstensdriften, før episænkningens maksimum ved Ila, virkelig i 
tid er knyttet til den atpaa-istid hvis bræ byggede raef, mener jeg nu frem- 
gaar med fuldstændig sikkerhet av det forhold, at fimpsten er overordentlig 
almindelig i raet selv paa Jomfruland. De fins ikke bare lest i strand- 
voldenes mal, men ogsaa nede i sandet mellem voldene. Helt til 14 m. 
har jeg selv fundet dem, og sandsynligvis gaar de helt til tops. Største 
heide er efter KEILHAU 18 m., efter RK. 16. Og de gaar ned til stranden 
nu, tilhører hele ryggens bygning. Den saakaldte »tapes-linje« efter G. 
DE GEER, P. A. Oyen, W. C. Bneccrn, V. TANNER og fl. ligger nu her be- 
tydelig heiere, mellem 30 og 40 m. efter de forskjellige overslag — virke- 
lige strandlinjedannelser har man som bekjendt ikke kunnet paavise i be- 
stemt nivaa. Og paa Jomfruland fins ikke heiere land som pimpstenen 
kan være fert nedover fra — een med det gamle gode navn Aur ligger 
3 km. fra heiere strand og er skilt fra det ved den dypere Jomfrulands 
rende. Da pimpstenen er kommet drivende med havstremmen, saa maa 
den imidlertid vaere strandet ved en kyst for at komme til avsaetning i 
maengder. Og paa Jomfruland ligger den altsaa ogsaa i stranddannelser. 
Det blir med andre ord nedvendig at anta at Jomfruland netop var under 
dannelse og netop laa i strandlinjen dengang pimpstenmasserne førtes frem 
av Atlanterhavsstrommen. Ved den almindelig antakne »tapes-strandlinje« 
30—40 m., som efter gængs lare svarer til IL a, som pimpstenen utvilsomt 
er knyttet til nordpaa, vilde pimpstenen flytt 15 —30o—40 m. over Jomfru- 
land, maatte mangle der og fins ved en saa meget heiere strandlinje inden- 
for paa fastlandet. Jomfruland er som paavist av KrEirHav 1840 (N. Mag. 
f. Naturv., B. 3) en lerkerne dækket av aur, og denne lervold er (som paa- 
vist i Vestraet 1910) den push morain som epi-bræen skev frem foran sig 
til ra-linjen og skyllet sit elvegrus utover som overwash gravel. Jomfru- 
land er raet, og moræne- og bræelv-gruset er omdannet til mal ved strand- 
