84 ANDR. M. HANSEN. M.-N. KI. 
som nord, i bue over mot nordvest til Romsdalen og nord over Dovre- 
fjeld. Endnu mere paafaldende er forholdet kanske i Jemtland, som det 
fremgaar allerede av A. G. HôcBoms første kart 1885 og end tydeligere 
av oversigtskartet 1910 S. G. U. Ca 7. — Herjedals- og Lappmarkcentrernes 
breestremmer metes i Jemtland og kleves skarpt til en samlet bevægelse 
mot nordvest over den Trondhjemske saenkning og en falles sydestlig. 
Længst nord viser buen fra nordost over mot nordvest ut mot Tromsø 
amt at der har ligget en rimeligvis mere treeg, men vidtstrakt braekerne 
i veien over finsk Lappland — hvad botnheiderne ikke kan si stort om, 
da vel bare Umtek-fjeldene har vaeret nunataker. 
[G. Fröpın (1913, s. 213) antar at under s/utningen av Kall-issjeens 
tid har braeskillet i Jemtland praktisk talt vaeret opdelt i 2 vidt skilte 
centrer, det ene i SO, beskyttet mot vest av høie fjeld med utvilsomt og 
utpraeget kontinentalklima, det andet i N. Men disse centrer — hvorav 
det ene nærmere laa i SV end SO — maa ha gjort sig gældende helt 
fra atpaa-braeen begyndte at danne sig, og ha bestemt hele dens utvikling. 
Vi har ikke i den sidste svake (atpaa-)istid hat et samlet umaatelig skandi- 
navisk indlandsishvælv, under hvis sidste avsmeltning først setesjeerne op- 
traer. Det er ikke som G. FRODIN (s. 216) antar, at »bræskillets første bi- 
partisjon og dermed grænsen mellem senglacial og postglacial tid {efter den 
svenske opfatning] skulde indregistreres ved Kallsjoens begyndende saenk- 
ning« først, ved avlep over den lave bree mellem kernerne. Der viser sig 
ikke nogen gradvis forandring av skuringsmaerker fra samme brae under 
en opløsning i centrer, episkuringen danner et samlet system med de sær- 
skilte centrer motsat det ældre, og botn-band-nivaaet kan ikke være bare et 
sidste overgangsfænomen|. 
Grunden til at vi har maattet faa bræer først og fremst om disse centrer 
fremgaar av de bestaaende meteorologiske forhold. Et kart over aarsiso- 
termerne viser hvorledes disse beies dypt ind ved Trondhjemsfjorden og 
fra Bottenviken ved Medelpad, saa baade o? og vistnok ogsaa + 1? 
isotermerne over heideaksen avbrytes ved den Trondhjemske saenkning. 
Herved utskilles det lappmarkske kuldecentrum. Paa samme vis knipes 
isotermerne sammen fra Kristianiafjorden og Mjosen—Randsfjord-seenkningen 
og fra Romsdalsfjorden. Med isotermer ikke reduceret til havets overflate 
viser dette forhold sig meget tydelig; Osterdalen og Klara-dalen er meget 
koldere i forhold. Herved skilles Herjedals-centret fra Langfjeldenes. Og 
Sognefjordens og Hardangerfjordens klimatiske indvirkning skiller igen ut 
de tre lokale centrer i dette store sydlige. 
Isotermkarterne viser i hvor hei grad temperatur-anomalierne er be- 
stemt av det varme hav. Kuldecentrernes længdeakse — undskyld selvmot- 
