1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. 93 
at jokelen er kommet. Det er ikke Drammensgraniten som dominerer, som 
en bevægelse fra nord kræver. Det blir umuligt — uten paa kartet — at faa 
frem nogen sammenhængende stor brærand V—Ø efter »Aas-trinnet«. 
Baade den lille sidejøkel som har brutt østover til Sande, og Svelvik-moræ- 
nen tilhører i virkeligheten begge ra-perioden selv. Paa østsiden er »det 
indre ra« i Follo glacial-aaser med tydelige kerner (se Vestraet s. 201). 
P. A. Øvens III Aker-trin gaar fra Maridals-, Sogns- og Bogstad- 
vatnenes dichotome moræner, saavidt jeg kan se ogsaa to i Østre Bærum 
— med to forbindende linjer til de to nedre Lier-moræner. De ut- 
mærkede endemoræner i Vestre Bærum (Tanum o.s.v.) og navnlig i 
Asker forekommer ;££e paa kartet. Dette er saa meget mærkeligere som 
P. A. Oyen i en række avhandlinger har omtalt sit mangeaarige studium 
av kvartæren her. Jeg kan ikke diskutere forholdet i detalj, men skal blot 
paa forhaand gi et oversigtskart over bræbevægelsen og rand- (ende-)mo- 
rænerne her (utarbeidet 1911 for en herredsbeskrivelse, »Askerbygden«, som 
H. ToncEnsEN forbereder til utgivelse). Det ieinefaldende her er den bræ- 
strom som kommer ind fra vest og kløves mot Vardeaasen i to tunger. 
Den større nordre gaar tvers over selve Askerbygden V—Ø, i ret vinkel 
med den N—S megaskuring som hersker utenfor den randmoræne som 
avgrænser brætungen. Disse randmoræner er en fuldstændig sammenhæn- 
gende række — jeg har fulgt dem skridt for skridt — og som oftest kraftig 
utformede med typisk moræneutseende, op til husstore blokker o. s. v. 
Og fra randmorænen gaar der ut i alle daler i silurfolderne gruskegler — 
smaa frontsander eller smaa dalslæp av grus og sand som falder av 
i brat kegle ved begyndende ra-tids strandlinje omkring 60 m. til 
de ældre lersletter nedenfor, hvor forskellige profiler viser saavel arca- 
som echinat-blaaler til østersfaunaen under gruskeglerne eller sandleret derfra. 
I bræelv-grus fins Ovens »litorina-skelbanker« ved Sem og Skaugum, — i 
tilsvarende randmoræner ved Yggeset og i Røken de ved Stokker, Auke m. m. 
Og den tilsvarende jøkel i Vestre Bærum, hvis randmoræne kan følges fra 
det store grustak i den oppe paa selve Tanumheiden langs Tanumsaasens 
nordostside — med skarp grænse mot uren ovenfor — ned mot Sandviken, 
viser i den dype dalbund 2o m. o. h. ved Bærum teglværk under sit grusete 
brungraa bundmoræneler eller fluvialgrus i selve dalbunden det vante 
kontinentale fossilferende blaaler i et tyndt lag med arca-isocardia, 
ovenfor Bjerum-sagen 120 m. o. h. en kerne av blaaler me arca-aporrhais 
16 m. nede i dalbundens moræne grus-fylding. 
Skuringsmærkerne fra V i Askerbygden er overmaate tydelige. De er 
blottet f. ex. ved chausséen nedenfor kirken tvers paa det aapne brede dal- 
føre, og de fins paa selve heiderne i fuldstændig fri situasjon (Unnelstad, 
