98 ANDR. M. HANSEN. M.-N. Kl. 
yngre postglaciale skælbanker og paa den maate har utfyldt mellemrum i 
skaelbankens øvre deler«. I virkeligheten en regulær avsætning. 
Rigtigheten av KJERULFS profil er saaledes godtgjort i hele længden 
fra Grorud til Etterstad, ved den strandlinje episenkningen begyndte ved!. 
Hans likefremme slutning var at teglleret øverst er avsat under en 
senere »flomtid« og — som ogsaa P. Oyen har iakttat ved Grorud — paa 
stærkt denuderet ældre ler; smaadaler eroderet i det ældre ler ender bratt 
ved tegllerterrassens overflate, de »drukner« i det. Teglleret er blit avsat 
i supramarint over 50 m. denuderet »muslingler« som daekker »mergelleret«. 
At denne naturlige og likefremme tydning av fuldkommen jevne lerlag i 
kvadratkilometers sletter er den eneste fysikalsk antakelige, tror jeg enhver 
som ikke har en efter andre forhold opgjort mening om klimatvekslingen, 
vil være enig i »Velling- eller lersuppe-teorien« er den giensynligste 
nedhypotese, som ingen geolog med eie for lagbygningens linjer godt paa 
stedet vil kunne bekvemme sig til at godkende, — og som da W. C. Bnec- 
GER heller ikke drister sig helt til at opta for Solberg-profilet. 
»Mellem mergellerets avsætning og muslinglerets laa efter al sandsyn- 
lighet glaciasjonens tilbakegang eller indlandsisens avsmeltning, ti den 
bestemtere arktiske karakter av de fossile muslinger forsvinder 1 muslingleret. 
Efter muslinglerets avsaetning derimot, som endnu var en regular marin dan- 
nelse under en fuldkommen rolig og jevn tingenes gang, maa en flomtid ha fulgt, 
hvori de mange dæmninger foran bassinerne opefter dalene gennembretes, 
og indlandets ler, sand, grus og rullesten skylledes længere og længere 
ned«. Saa Tu. Kyerutr 1860 (lagttagelser over den postpliocene eller 
glaciale Formation i en Del av det sydlige Norge, s. 27). Fremstillingen 
gengir fuldkommen klart lagenes følge »saaledes som de meget ofte findes 
regelmæssig over hverandre« i de marine lag uztenfor ra-bræens omraade 
(som i Aker). Men vi som kender de gentakne vekslinger av klimatet i 
kvartærtiden, forklarer ikke de øverste epi-avsætninger ved en flomtid, men 
ved en atpaa-istid, hvis bræ ikke selv naadde hit, men hvis randmoræner 
kan følges uten brudd over i tegller, indlandsler, sand, grus, rullesten 
som er skyllet frem foran dem over musling- og mergeller — kontinentale 
avsætninger av et klimatpræg som er gaat over fra arktisk til varmt. »De 
yngre ler- og sandlag strækker sig ofte med største regelmæssighet hen i 
horisontal retning« (TH. Kj.) — den regelmæssige avsætning fremgaar ofte av 
vidstrakte sandlag eller endog grus — som dog ikke kan være flytt som 
velling eller suppe i tynde lag kilometervis utover, og det endog som 
1 Dette nivaa er fastslaat ved en ret rik gammel Nøstvet-boplass fundet i 1911 paa 
Rodeløkken i Kristiania, 52 m. o. h., paa gammel forvitret dagflate under o'2 m. ler. 
