i913..Ng, 2. FRA ISTIDERNE. 99 
tynde kapper over 6ø/jgende underlag, sml. KJERULFS profil og mangfoldige 
snit 1 Kristiania og omegn. 
Jeg skal stille sammen en del data (jfr. »Vest-raet«). Stratigrafien 1) 
iO. Aker er klart git allerede av TH. KJERULF for over 50 aar siden; den 
er fuldkommen uforenelig med P. A. Øvens fremstilling av kvartærhistorien, 
men hans eneste direkte profil, ved Grorud, stemmer. »Flomtidens« lag 
kræver atpaaistiden — med jøkel i Oiern, hvis elveavsætninger dækker 
arca-isocardia-ler. Forholdene er ens 2) foran Maridalsmorænen (av P.A. 
Ovens trin III), som er en fremskevet lermasse, med mytilus &c., dækket 
av moreenegrus og lenticula-ler. I V. Bærum 3) er arca til isocardia-ler 
tildels bevaret under epi-bundmorænen. I Asker 4) ligger under de 
vakre epi-moræners randslep østers (Billingstad, Aastad, Bruset), cyprina- 
østers (tunellen —sanatoriet), arca (jernbaneviadukten) — og »litorina- 
banker« og en »tapes-banke« (Hofstad) omlagret i randavsætningerne 
selv. I 5) Sande har vi meegtig lenticula-ler over isocardia-ler. 6) Ved 
Kleiven ragrus over hassel. Paa 7) Horten ligger ra-grus regulært 
over yoldia-ler og lucina-litoralbanker. Ved 8) Barkost og Bakke, 
gulgraat terrasseler over ret litorale varmekære skæl. Ved 9) Sande- 
fjord ligger sanden fra raets slep i mægtige lag med skarp grænse 
ogsaa i oksydasjonen over arca-echinat-ler. 10) Ved Bervi i Brunlanes 
ligger ragruset med tildels store isskurte sten over mactra-faunaen. Like- 
saa ved 11) Porsgrund, hvor Solum-moranens svære slæp ligger 
over echinatleret i sterre heide o. h. end den dype Norsje indenfor. 
Ved ı2) Tovdalsfjorden (Hakkebua) 13) Toridal, 41i) Segne, 
15) Manndalen (Kaddeland) paa Sørlandet ligger ra-morænernes dal- 
slep over varm kontinental vegetasjon fra lindetid. Ved 16) Skeie, 
Jeren epi-strandvolden (med drivisblokker) over lind-najas-vegetasjonen. 
I 17) Ryfylke er det ra-morænernes slep som bygger terrasserne til 
»tapes-nivaaet«. 18) Den store pimpstensdrift kommer til avsætning i 
»postglaciale« skaelbanker, ved IL a strandlinjer med »tapes-faunaen« netop 
mens Jomfruland bygges op til ra av atpaabræen. 19) De hævningsisobaser 
ved Bottenviken og i Lappmarken som svarer til sidste store sænkning 
og til sidste nedisning, herer sammen med de lavere norske terrassers 
nivaa, og echinat- og isocardia-ler dækkes av svære grusmasser fra bræelver 
over gransen i Trondelagen. I 20) det nordlige Norge er det skæl 
fra varmere tid end nu som er skyllet op i seterne som byggedes op til 
den subglaciale strandlinje IL a, som bærer utvetydige mærker efter at være 
utviklet under. væsentlig ens klimatforhold med isdrift og isskuring og bræ- 
elvavseetninger som de heiere utvilsomt glaciale. 21) Blokkflyttninger og 
skuringsretninger i sidste istid i Nord-Skandinavien kan kun forklares ved 
