1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. III 
' jevne, tynde øvre dække av morænegrus, at den bre som gik frem her 
ikke kan ha hat nogen betydelig mægtighet. Med det stemmer det ogsaa at 
leret under ikke er blit saa særdeles haardt presset, skællene, naar de fins, 
ikke saa stærkt opknust. Hertil maa man vistnok ogsaa føre det forhold, 
at morænerygger ofte er bygget saa langt frem foran, indenfor opstikkende 
heider. Under en svær indlandsis maatte luvmorænerne presses flatt ind 
mot fjeldvæggen; bare i forholdsvis rolige striper mellem de parallele bræ- 
strømmer i en tynd indlandsis kan der bygges op morænemasser foran en 
møtende hindring som en rygg langt fremover mot bræretningen. 
Indenfor Jæren, paa øerne inde i Boknfjorden, i Jerpeland og Strand, 
i Riskekverven, har man ogsaa betydelige luv-moræner. De naar ved Riske. 
kverven omtrent 200 m. op paa Dalsnuten, over Heia mellem Nedre Tysse- 
dalsvatn og Jerpeland omk. 300 m. og falder rundt Almaasen ned til det 
moræneplataa syd for Strand som A. GRIMNES (s. 95) betragter som en 
stranddannelse, idet han ikke sætter det i forbindelse med morænemasserne 
paa støtsiden. Jeg er tilbeielig til i heiderne av disse luvmoræner at finde 
en tilnærmet heidebestemmelse for den sidste bræ med bevægelse fra NO over 
Jæren omk. 300 m. o. h. i Strand, omk. 200 m. i Riskekverven og paa Rennese 
(hvor GRIMNES fandt ler med utseende som marint 190 m.). Med samme 
fald videre mot SV vilde bræoverflaten naa ned til nuværende havflate 
ved kystlinjen omtrent, men faldet har været svakere fremme i lavlandet. 
Fjeldpartiet øst for Gandfjorden (375 m.) gir ubetinget indtryk av at ha 
været nunatak, læsiden er nøken, og det store lerparti over Sandnes har 
været beskyttet mot umiddelbart angrep. Længere ute var allerede Ullenhaug 
heit nok (131 m.) til at hindre, vi har moræne strøket opover til omk. 100 m., 
paa Malletuva til 70 m. — fremdeles i nogenlunde samme faldplan som Strand 
— Riskekverven. A. GRIMNES opfatter (s. 54) bræmægtigheten omtrent ens i 
nord ute paa Jæren. »Under den sidste istid maa isen ha gaat som en 
næsten sammenhængende bræ utover hele Jæren — — — noget spaltet 
ved Tinghaug (Tubakken) i Klep [94 m. o. h.] — — og ved Ullenhaug i 
Hetland. Bræens megtighet eller heide over grunden paa det flate lavland 
maa ha været omkring roo m.« 
Lignende forhold synes ogsaa at træ frem paa Lister. Den typiske 
luvmoræne som er presset ind mot berget ved Farsund—Sunde, naar om- 
trent 8o m. i nordost. Længst i vest under Lufjeld indenfor Skeibrok har 
man ogsaa en jevn og skarp evre graense for moraenen paa mellem 8o og 
go m. Moraneryggene utover mot SV falder fra 40— 5o m. nedover mot 
havet paa henimot 3 km. 
Disse morænerygger — drumlins — som oftest har en heide av 15 — 
25 m. over sænkningerne imellem — viser som skuringsmærkerne en bræ- 
