112 ANDR. M. HANSEN. M.-N. KI. 
bevaegelse fra NO—SV. Men det er ikke bare denne retning som har sat 
slike mærker i Jærens og Listers moræne-landskaper. Paa begge steder 
kan det vises hvorledes denne bræbevægelse ute imot kystlinjen svinger 
nordover og slutter sig til brestrommen langs kysten. 
Dette viser sig paa Lister i den ytre del av Huseby-ryggen, endnu 
smukkere i den bue veien fra Vanse kirke felger genem Hassel-graenden. 
Den er ogsaa meget tydelig ved Ore. De orienterede store stenblokker 
svinger paa samme vis som ved Raastad, og Slævdalselven fortsætter ikke 
i sydvest, men svinger over til nordenfor vest til den faar utlep gennem 
den gennembrutte kystrygg mellem Borhaug og fyret. Det 3 km. lange 
morzeneparti paa omkring 45m. heide mellem Freiland og Vere er tydelig 
et slags »Heilister« svarende til »Heijeerens« lermasse, som er presset op 
mot den høie fjeldgrund indenfor (Heijseren til over 200 m.) av Skagerak- 
bræen i et ældre avsnit av istiden, mens der lægger sig en lavere rygg 
utenfor fra Raastad til Stave svarende til den sydvestgaaende. Ogsaa den 
lave myr som skiller Hellemyrens sænkning fra Skaevelandselven svinger 
over fra Maberg til Tjorve. Alle disse rygger med de brede saenkninger 
imellem svinger saaledes over til henimot kystens VNV-retning. Og i 
denne retning har vi i Rauna—Hassel-Marka- og Brekne— Borhaug-ryggerne 
tydelig rester av et moreenestrek i Skagerak-rendens retning, en »kystryggs, 
som viser at de sydvestgaaende brestrommer indenfra indlandet her har 
sluttet sig til den store Skagerak-strom. 
Det samme finder vi igen paa Jæren. Begynder vi her nordfra, fra 
stroket med skuringsmaerker og drumlins tydelig NO— SV, saa finder vi 
ute ved kysten allerede ved Sele at skuringsmærkerne if. A. GRIMNES 
(s. 72) har svinget over til mere vestlig. Glacialaasen fra Time svinger 
med sin nordlige gren over til vestlig, og tilslut ogsaa med den sydlige — og 
glacial-aaser følger ialmindelighet saa godt bræbevægelsens retning at vi 
maa kunne slutte os til en tilsvarende ombeining hos den. Følger vi de 
svære moreenerygger i Narbo, saa ser vi at Hoilandsryggen ved Neerland 
har svinget over til vest, som Haa-elven sondenfor til nordenfor vest. Den 
brede rygg Narbe kirke ligger paa gaar temmelig vestlig, og A. GRIMNES 
finder det rimelig at opfatte det saa, at den fortsættes i Obrestad—Haa- 
ryggen langs kysten, mot NV. Og en kystrygg lik den paa Lister er tildels 
meget kraftig utviklet i linjen Kvasseim—Haarr—Varhaug—Reime— Grede- 
land—Obrestad — avsat allerede paa KjERuLF-Dauirs kart 1858— 63. Inden- 
for omtaler K. BjerLykkE rygger ved Vigrestad og Haugland— Vold med 
O—V-lig til OSO—VNV-lig retning (s. 56) og en længere nord over 
Valleland, Stavnem, Aasland. 
At vi tkke i kystryggene har endemoræner som den sydvestgaaende 
