124 ANDR. M. HANSEN. M.-N. Kl. 
ning at der har gaat en havarm noget sendenfor ind helt til Ostersjeen. 
Forholdet mellem de forskellige fossilforende marine lag og havarmenes 
utstrækning har været meget omstridt, og jeg kan ikke diskutere det. Det 
kan godt vaere at en arm herfra, fra syd kan ha gaat op i Skagerak i den 
dype indre del av Norske rende ogsaa fer max.-istiden. Det kan ha vaeret 
marine lag som blev eroderet her først, og det kan være fort skæl med 
herfra i de moraenemasser som max.-istidens Skagerak-jokel presset op mot 
fjeldsiden i Heijeeren. Det er paa forhaand intet iveien for at tænke sig, 
at det var sent pliocæne lag som blev fort op hit, samtidige med den yngste 
engelske crag. I denne fins ogsaa alle de arter som kendes fra Heijaerens. 
bundler, fra teglværket ved Opstad (sml. K. BjerLykkes liste s. 25), en 
temmelig nordisk fauna. Som bekendt har kvartærtiden ikke bragt nye 
egentlige arter, og varieteterne avhaenger mere av temperatur, saltholdighet 
m. m. til et og samme tidspunkt end av forskel i geologisk alder i denne 
periode. Alle forsok paa at fastslaa samtidighet ved skællenes varieteter 
blir derfor meget prekere. De 7 arter i Opstad-leret oplyser derfor vel 
om et ret nordisk klimat, men ikke om det er crag eller kvartaere arter. 
Fra max.-istiden skriver sig den overveiende del av de kvarteere av- 
sætninger i Nordeuropa. Man kan i Danmark regne med omkring roo m. 
som kan henføres hit. Det er baade bundmoreeneler og svære fluvioglaciale 
lag av grus og sand avsat navnlig under frem- og tilbaketoget av bræ- 
daekket. Boringer paa Jeren, i Varhaug, like ved kysten viser underst 
»ler med rullesten«, derover 2) sand (31 m.) og 3) vekslende aur og sand 
(44 m.) — 75 m. fluvioglacialt, et andet sted 82 m. tilsammen, over 42 m. 
»bundler med rullesten« paa fast fjeldgrund. Dette er tal som svarer til 
hvad man har sendenfor Skagerak-jokelen. Imidlertid er at mærke at de 
to borhul med saa store megtigheter ligger i linje (Varhaug og Gredeland 
[sml. A. GRIMNES s. 6. 7]) med kystlinjen og det bratte avfald til Norske 
rende. Det er meget sandsynlig at kystryggen, i hvis ytterkant borhullene 
blev sat, ligger paa randen av et bratt avfald, — fra — Io m. til — 216 er 
faldet omfrent 6 ?/;, og meegtigheten ber derfor reduceres med omtrent 
denne procent (= tang. til faldvinkelen) hvis fjeldgrundens fald er dette. 
Og man kan ikke bedømme formasjonens meegtighet i det hele efter hvad 
der kan ha været presset op mot en fjeldside. Fra mægtighetsforholdene 
er det ihvertfald "intet i veien for at betragte hele dette profil paa over 
IOO m. ute ved kysten som tilherende samme lag som ogsaa viser sig 
presset op mot Hoijaren til over 200 m. hoide o. h., selvom vi ogsaa her 
maa reducere meegtigheten av moraenemasserne i A. GRIMNES's og K. 
BjenLvkkEs ideal-profiler til en brøkdel, fordi det faste fjeld staar like 
under og stikker frem like ved teglvaerkets lermasser. At bundleret traer 
