1913. No. 2. FRA ISTIDERNE. 145 
morzenelignende natur ved ombøiningen i Skagerakrenden. Profilet viser 
Norske rendes typisk glaciale tverprofil utenfor kystlinjen. 
Av F. Nansens følgende profiler maa nr. 39, sydvest for Aaensire, 
siges at være misvisende. Strandflaten er her repræsenteret ved Sire- 
grunden, som er git som fast fjeld. Om der overhodet dukker op fast fjeld 
i Siregrunden, hvad man ikke kan slutte med nogen sikkerhet av kyst- 
kartets + paa de grundeste steder, saa er det utvilsomt at flaket i sin helhet 
er bygget av sand og grus, er en morænebanke — soni fer skildret. Det 
samme gælder nr. 37, hvor grundene ut for Jærens rev opføres som en 
rigtignok meget skraa flate av fast fjeld. Ogsaa her er det væsentlige 
utvilsomt efter lodskuddene en moraenebanke, en submarin fortsættelse av 
Jaerens lese dække — som ved stranden er maalt til 150 m. mægtighet. Pro- 
filet nr. 38 fra Ekersund viser ikke større avbrytelse i landplatens fald 
utenfor kystlinjen end et stykke indenfor, og det er ogsaa her en sand- 
banke i rækken Siregrund— Jaergrund som jevner ut. 
Skønt disse tre forfattere er enige om at finde strandflaten repræsen- 
teret paa Sørlandet, maa jeg derfor fremdeles opretholde den mening jeg 
uttalte i en liten avhandling: Om strandflaten (Ark. M. N. 17, 1894), at den 
mangler helt paa Sørlandet. 
Østenfor Lindesnes fremgaar det av de forsøksvis nævnte smaastykker, 
at den ihvertfald er saa imperfect at den ikke lar sig likefrem bevise: For 
Listers vedkommende er det tydelig det flate moræne-forland som man har 
tænkt paa. Men stigningen fra — 390 til nuværende strandlinje fører op 
mot topheiden indenfor, og der behøves ikke stor mægtighet av kvartær 
ved kystryggen for at forklare avsatsen der. Hvad stykket mellem Lister 
og Jæren angaar, saa fremgaar vanskeligheten av at paavise spor av en 
efter sin oprindelse nødvendigvis meget kontinuerlig dannelse allerede av det, 
at J. Voer maa ta sin tilflugt til en liten lukket dalkel ved Sogndal helt indenfor 
den bratte høie kystrand. Det intenst og iøinefaldende glacierede Hiterøsunds 
bratte nordside (200— 250 m.) fortsætter uten ændring skærgaardsløs frem 
til Aaensire. Umiddelbart østenfor Siras mundingskløft har vi ved Brur- 
fjeld de kendte jetfegryter med horisontal akse, som er beskrevet av 
S. A. Sexe (1874). Dette er virkelige jettegryter, hvis nogenlunde jevne heide 
o. h. og hvis horisontale utgravning ikke skyldes brændingen — overflaten 
er absolut forskellig fra den bølgeslaget maa frembringe — men betinges 
av en omtrent horisontal bænk av særlig kompakt bergart som de henimot 
vertikale kløfter i berget ovenfor som oftest avbrytes av. Jettegryterne her 
maa som almindelig forklares fluvialt, ved voldsomt flommende vand. Det hele 
ligner fuldstændig jettegrytedannelserne i den bratte vægg ved Drang i 
Drangedalen, utvilsomt supramarine. Ogsaa ved Aaensire bærer situasjonen 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1913. No. 2. 10 - 
