19173. No. 2. FRA ISTIDERNE. 155 
dem nu eiendommelige arter. At disse arter maatte være fuldt saa godt egnet 
til at gennemleve den episodiske atpaaistid paa Vestlandets store forland 
som mere varmekære fra linde-najas-tid, er indlysende. I denne ens ut- 
viklingshistorie efter sidste mega-istid, og ikke i en landforbindelse over 
Norske rende efter storistiderne, har man fuldt tilstrækkelig og naturlig 
forklaring for den arktisk-atlantiske biota, som er stærkt repræsenteret i 
Ryfylke. I Skotland som i Norge kan vi følge utviklingen fra yoldia i 
le, og i 100° strandlinje frem til eke-tid, med omslaget i atpaaistiden ved 
Ila, 50° strandlinjen og carse. Biotaens historie er ens. Og menneskets 
spor viser sig ogsaa ens fra kekkenmoddingerne ved Il-strandlinjen og carse 
til den yngre stenalders invandring under sidste haevning. 
