1913. No. 6. KRISTIANIATRAKTENS PROTOCOCCOIDEER. 63 
Denne art forekom meget almindelig i et par prøver indsamlet i Tjerns- 
rudtjern oktober Ig12. 
Arten er fremfor alt karakteriseret ved de i flere generationer ved- 
varende modermembraner hvorved den inden sl. Nephrocytium danner en 
parallelform til den av WiLLE beskrevne Oocystis Novae Semliae. Arten 
er dog efter chromatophoren og cellernes halvkugle- eller nyreform en 
typisk Nephrocytium. 
*Nephrocytium obesum W. et G. S. WEST, 
New British Freshwater Algæ. Pag. 13. Tab. Il. Fig. 39— 40. 
Long. cell. 35 35 36 37 37 394. 
Lat. »* „IB or 20 ep Sei ar, 
Fam. 4-cell. 63— 7o u long., lat. 58—61 u. Crass. teg. com. 3—4 u. 
Ved Bergetjern, Fornebotjern, Lindeen, Sætertjern paa Kolsaas, 
Troldvand. 
* 
— Var. symmetrica PRINTZ n. var. 
Tabula nostra V. Fig. 128. 
Differt a forma typica cellula firmiore et fere omnino symmetrica. 
Long. cell. 35—40 u; lat. 18— 22 u. 
Denne varietet har ved sine symmetriske celler en stor yttre likhet 
med Oocystis solitaria WITTR. var. maxima Gomont med hvem den ved 
en flygtig betragtning let vil kunne forveksles. Den adskiller sig dog ved 
at mangle membranfortykkelser ved polerne samt ved de stærkt fortykkede 
modermembraner der er meget karakteristiske for denne art. Forekommer 
sammen med den typiske art i nogle humussyrerike smaapytter vest for 
Bergetjern paa Nesodden. 
* Nephrocytium Willeanum PRINTZ n. sp. 
Tabula nostra V. Fig. 119—124. 
Cellulis forma crassa, æqualiter lata et curvata polis obtuse rotundatis 
notatis, in tegumento communi amplo fere globoso vel reniformi difficulter 
conspicuo libere natante vesiculoso inclusis. Chromatophoro unico sine 
pyrenoide. Membrana matricali semper incisura satis profunda et saepe 
angusta praedita et in polis crassationibus manifeste conspicuis, ex parte 
sat acutis, instructa. Membrana tenui et lavi. Cellule filiales 2—8 in 
quaque cellula oriuntur. 
Long. cell. 3,5—4,5 u; lat. 2 u. 
Long. fam. 4-cell. g—11 u; lat. 7—8 u. 
Denne art, som jeg har tilladt mig at opkalde efter min lærer hr. professor 
dr. N. WiLLE, er den mindste af alle arter inden denne slekt. Den er fremfor 
alt karakteristisk ved sine eiendommelige modermembraner hvis ender er 
