47 



och benämndes Chlorella vidgaris. Alltså hade man här att göra med 

 en organism, som icke nödvändigt var bunden till att lefva endo- 

 lytiskt inom sitt värddjur, utan äfven kunde exislera fullt själf- 

 ständigt. Dessa Beykrincks iakttagelser hafva sedermera bekräftats 

 af Danc.kard (1906), som visat, att Zoochlorellan hos infusorien 

 Paramcvciiun biirsaria äfven sannolikt är identisk med den fritt lef- 

 vande Chlorella inilgaris. Enda olikheten vore, att den endofytiska 

 Zoochlorellan icke vid sina delningar uppdelade sig i lika många 

 dotterceller som den fritt lefvande Chlorella vulgaris. 



A korallrefven vid staden Galle å Ceylon har jag nu iakttagit en 

 marin hydroidpolyp ( Mijrioncma ainboinensis Pictet), som regel- 

 bundet i sina väfnader för gröna Zoochlorella-celler i stor mycken- 

 het. Då någon marin hydroid ej förut beskrifvits med dylika en- 

 dofyter, och då dessutom Zoochlorellor endast ett par gånger 

 iakttagits hos marina former, så torde en mera ingående skildring 

 icke vara utan sitt intresse, så mycket mer som dessa algers verkliga 

 natur alldeles förbisetts, när Pictet för första gången beskref hydroi- 

 den i fråga. Af Pictets skildring framgår tydhgen, att algcellerna 

 af honom uppfattats som beståndsdelar af djurväfnaden, i det de 

 nämligen beskrifvas som entodermceller med mycket stora cell- 

 kärnor. 



Fig. 1 visar en bild i längdsnitt af hydroid-polypen i fråga, d. v. s. 

 endast af dess öfre del med munkäglan ihyp.) och de många ten- 

 taklerna (lent.). F^lera dylika polyper sammanhänga nedtill, i det de 

 utväxa från ett gemensamt, på underlaget krypande grensystem. 

 Tentaklerna samt munkäglan och polypens s. k. innerblad {ent.) äro 

 nu sätet för talrika gröna alger, hvilka särskild t i tentaklerna äro 

 så ymniga, att de utfylla och nästan utspänna deras inre (Fig. 3, 4) 

 sedan de söndersprängt de väfnadspartier, som där förut funnits. 

 I munkäglan (Fig. 2) äro de icke så talrika, endast Hggande enstaka 

 i entodermcellerna. Vid munkäglans bakre mynning finnas entoder- 

 mala ansvällningar, som tillsammans bilda ett kransformigt parti 

 (Fig. 1, el), hvars celler äro alldeles utfyllda med alger, men hvilka 

 här hafva ett något afvikande utseende. De äro små, endast 3 — 5 fi 

 i diameter, under det att de i tentaklerna hafva en storlek växlande 

 mellan 8 — 12 fi. Vid en mera ingående undersökning visar det sig 

 nu, att dessa olika algtyper endast äro olika former af en och samma 

 algart. Denna har i tentaklerna, i munkäglan och i polypens väfnad 

 för öfrigt en byggnad, som synes å Fig. 6 A och B. Den innehåller 

 en stor klockformig kromatofor med tydlig pyrenoid. Algen förökas 



