71 



utveckling, så alt de, som först blottades, hastigt mognade, obero- 

 ende af. om de tillhörde yttre eller inre kransen: ibland åter ut- 

 vecklades de, sedan blomman slagit ut, ungefär samtidigt, under 

 det att i andra fall en betydande skillnad uppstod mellan de båda 

 kransarna, såsom det i allmänhet blifvit beskrifvet. Att de inre i 

 så fall utveckla sig först beror utan tvifvel på att de bilda den ur 

 organogenetisk synpunkt yttre kransen. 



Besökare: Lycwna eiuuedon besökte under Juni såväl G. silva- 

 ticum som sanguineum: den senare var ganska allmän, men icke 

 så dominerande som silvaticum: särskildt fick den längre fram i 

 Juli svåra konkurrenter. Då G. silvaticum blommat slut, öfverflji- 

 tade L. eumedon hela sitt intresse pä G. sanguineum, men var nu 

 mindre talrik än förut: dess flygtid slutade omkr. -^/-, samtidigt 

 med att Geranium afslutade sin blomning. Öfriga fjärilar: Argynnis 

 selene (1 bla --/g, -4 -/-, 1 Vr, 2 ''/;); Vanessa urtica^ (2 ^o/^^ i so/J^ 

 Lycaena argyrognomon (1 ^^/-, 1 ^Vt? 1 ^^/i\ Melitsea cinxia (1 -^/g, 

 1 -^/g), Pieris napi (1 -/-), Lycaena semiargus (l '^/-), Hesperia syl- 

 vanus (1 ^V;). Procris statices (1 -/-); Hymenoptera: ett bi (2 blr 

 ^Ve), Bombus lapidarius ^ (6 ^o/g). 



Geraniuin silvaticum L. 



Började blomma omkring Ve- Intog under Juni månad en sär- 

 deles dominerande ställning, var en af de soliga ängarnas viktigaste 

 karaktärsväxter och färgade dem fläckvis alldeles rödgredelina. Vid 

 undersökningens början, den •'/^, stod den redan rikt i blom: den 

 V7 var den i allmänhet utblommad. 



De tvåkönade blommorna äro enligt mina iakttagelser alltid starkt 

 proterandriska; homogama former, som t. ex. Millp:r (Alpenbl. p. 

 175) af bildat, fann jag icke. Xektarierna äro belägna mellan de 

 inre (organogenetiskt yttre och först utvecklade) ståndarna och foder- 

 bladen, hvilka i sin fördjupning mottaga honungen. Denna skyddas 

 för »objudna gäster och uttorkning dels genom de historiskt be- 

 kanta håren å kronbladets klo. dels genom styfvare hår å ståndar- 

 basen. De förras betydelse för förhindrande af uttorkning hade jag 

 tillfälle att öfvertyga mig om: tog man bort kronbladen, torkade ho- 

 nungen mycket fort i solvärmen. 



Trenne blomformer iakttogos, i regel fördelade på skilda individ. Den 

 utan all fråga allmännaste var den rent tväkönade: den har de största 

 blommorna: af 83 undersökta, från 25 individ, ficks ett medeltal af 

 27. H mm. i diameter. Ståndarna äro K) mm. länga, pistillen c:a 



