101 



för att visa, huru nödvändigt det enli£?t min tanke är att skilja del 

 systematiska arlbegrepi)et Iran det biologiska konsortie-begreppet, 

 skall jag i det följande söka utreda några punkter af de i detta 

 hänseende synnerligen upplysande cefalodiernds biologi och utveck- 

 lingshistoria. 



Cefalodierna hos Lecanora (jelida (L.) Ach. äro sedan gammalt kända, 

 men ha först af Nyländer och Forssell " underkastats anatomisk 

 och utvecklingshistorisk granskning. F^orssell når genom sin gan- 

 ska omfattande undersökning till det resultat, att de uppkomma 

 på sa sätt, att trådar af en Stigonema, understundom en Nostoc, 

 underifrån upptränga genom märglagret för att till slut på bålens 

 öfversida, omspunna af en iinmaskig hyfväfnad, bilda de vårtlika, 

 ganska högt differentierade kroppar, som allmänt uppmärksammats 

 af de deskriptiva lichenologerna. Till Forssells beskrifning har 

 jag mest komplement att foga. Men i fråga om cefalodiernas upp- 

 komstsätt och utvecklingshistoria har jag kommit till ett alldeles af- 

 vikande resultat. 



Från Enaforsholm i Jämtland har jag genom min vän Dr K. Hed- 

 rom erhållit synnerligen väl utbildade och på många utvecklings- 

 skeden stående exemplar af Lecanora gelida. insamlade af honom 

 juli 1904 vid Enaälfvens strand på de svagt stupande hällarna af 

 den här anstående vackra hornbländeglimmerskiffern. och sedermera 

 har jag af Kand. Th. C. E. Fries erhållit ytterligare utmärkt ma- 

 terial (19'V704) från samma lokal. 



Om man närmare undersöker glimmerskifferns yta, upptäcker 

 man på vissa regioner mellan de större lafindividen en del små 

 bildningar, hvilka vid mikroskopisk granskning dokumentera sig, 

 något hvilket redan makroskopiskt är ganska tydligt, som unga 

 lafbålar. Dessa äro af två slag. Det ena slaget är en grönalgs- 

 förande Lecanora yeli(la-hä\ och visar redan på ett mycket tidigt 

 stadium dess karaktäristiska uppdelning i från centrum radierande 

 flikar. Det andra består af bildningar, som till det yttre äro alldeles 

 lika med de minsta af cefalodierna på grönalgsbålarna, och vid mi- 

 kroskopisk granskning visa de sig ocksä vara byggda af hyfer och 

 samma alg. Den alg de innehålla är en tämligen storcellig Chroo- 

 coccus sp., och vi kalla den i det följande för cyanofycebålen. 



' Lichenes Scandinavia? p. 135. 



■ Cephalodieriia p. 51 — 5H. Tab. \. Fig. 1 — 2. 



