106 



af beskuggningen från den tjocka beläggning, som det successive 

 framskridande cefalodiet kommer att bilda ofvan densamma. De 

 något äldre cefalodierna ligga därför som på en dyna af förmull- 

 nande Lecanora-hål och genomdraga denna med sitt haptersystem. 



Vi kunna kalla detta cefalodium för det primära eller centrala. 

 Men äfven sekundära och excentriska cefalodier inneslutas af de 

 tillväxande flikarna på de stora bålarna. För att en sådan inne- 

 slutning skall äga rum fordras dock, att ilikarna, som fallet alltid 

 är på ungdomsstadiet, äro tilltryckta. Ofta är dock marginaldelen 

 på de något större exemplaren något höjd öfver underlaget och i 

 så fall komma de små cyanofycebålarna under densamma samt dö- 

 das. — Det torde vara onödigt tillägga, att de sekundära cefalodi- 

 erna utveckla sig på samma sätt som de primära, sedan de omslu- 

 tits af grönalgsbålen. 



I hvilket fall som helst är det det primära eller centrala cefalo- 

 diet, som ger Leca/jora-bålen dess fysionomi och det, som af ålder 

 ådragit sig floristernas, särskildt de svenskas, uppmärksamhet, och 

 som af dem äfven korrekt och träffande skildrats, ehuru dess ut- 

 vecklingshistoria först nu kunnat klarläggas. Linné, som 1767 i 

 Mantissa plantarum p. 133 beskrifver sin Lichen gelidus efter exem- 

 plar insamlade af König på Island, afser troligen det centrala cefalo- 

 diet, då han talar om: Florum pella' discum occupant, — multum 

 elevata?, radiato-plicata? . Acharius, som i Prodromus p. 64 kal- 

 lar organet i fråga glomerulus centredis och i sina senare arbeten 

 verruca centredis, meddelar flera träffande notiser om dess yttre mor- 

 fologi. Så säger han i Methoelus p. 188 — 189: »verruca centrali fusca 

 radiato-rimosa, ambitu radioso-lobato; — Singularis ob verrucam 

 centralem elevatam solitariam fuscam, quse in centro dehiscit rimis 

 radiosis ad peripheriam ipste verrucae sublobatam ductis'^ och i Licheno- 

 yraphia universedis p. 429 bland annat: Verruca thallode discolori 

 centrali, uti nota peculiari, a reliquis detectis Lichenibus crustaceis 

 distincta species». W^ahlenberg talar i Flora lapponica p. 415 om 

 »rosula centrali incrassata» och gör i Florei suecica p. 811 den i 

 hufvudsak riktiga utvecklingshistoriska iakttagelsen: »Singularis ro- 

 sula centrali incipienti alterä supra alteram». Elias Fries anför i 

 Lichenographia europevei p. 104: »maxime insignis prole sua cen- 

 trali semper — pra?sente». Nyländer är den förste, som använde 

 benämningen >>cephalodium» och som visar att det innehåller goni- 

 dier af en annan typ än bålen: »Auctores de »verruca centrali» 

 thalli loquentes non observarunt eain cephalodium constituere in- 



