107 



signe formam thalli quodammodo imitans; granula gonima glome- 

 rulose disposita offert glauca vel glauco-coerulescentia sxpe plura 

 moniliformi-juncta. oniniiio dissiiuilia goiiidiis veris fere mediocri- 

 bus slrati gonidiadis thalli. In speciminibus magis evolutis plura 

 talia cephalodia supra thallum adnata sparsa conspiciuntur. Liche- 

 nes scandinaricp p. 135. 



Den utveckling af Lecanora gelida med dess cefalodier, som jag 

 nu skildrat, visar sålunda en tydlig antagonism mellan de partier 

 af lafsvampen. som hysa Palmellace- och de som hysa cyanophyce- 

 gonidier. Till en början fortlef\'a bägge jämsides, men snart blir 

 det normala förloppet det. att cefalodiet lägger sig öfver Lecanora- 

 balen och dödar den under sin skugga. De äro nu tvenne morfo- 

 logiskt frän hvarandra fullt skilda individer, af hvilka det ena. ce- 

 falodiet, lefver i antagonistisk symbios med det andra. Lecanora-hä- 

 len. Den senare ligger under i kampen, men räddas till sin exi- 

 stens genom en snabbare tillväxt. Denna antagonistiska symbios 

 är af det slag, som torde vara ganska vanlig bland lafvarna, näm- 

 ligen att själfva dödandet sker mekaniskt, och att sedan den seg- 

 rande partens mycelium saprofytiskt tillgodogör sig en del af den 

 dödade lafvens massa. De grunder, som jag anser mig äga för att 

 antaga, dels denna form af antagonistisk symbios, dels en viss sapro- 

 fytism, äro: 



1 ' att jag ej kunnat iakttaga nägra hyfer intränga från cefalodiet i 

 den lefvande Lecanora-bålen, men väl ymnigt i dess genom öfver- 

 skuggningen dödade delar. 



21 att pseudocefalodiet som växer direkt pa stenen, endast när 

 i>.i — C- mm. i diameter, då däremot det centrala cefalodiet, som växer 

 pä ruttnande Lecanora-hsd. når mångdubbelt större dimensioner. 

 enligt Th. Fries en diameter af ända till 15 mm. 



Ytterligare komplicerad blir denna antagonistiska symbios genom 

 en ej så sällsynt inträdande motattack frän Lee anor a-hålen. Det fin- 

 nes en svag punkt pä det centrala cefalodiet. innan det ännu un- 

 der sin solfjäderformiga utbredning slutit de yttersta flankflikarna 

 tillsamman, nämligen själfva proximaldelen. Om cefalodiet sä ti- 

 digt omgärdas af Lecanora-häien, att det ej på nämndt sätt hunnit 

 tillsluta den inbuktning. i hvars spets proximaldelen ligger, kan 

 denna med sin ringa tillväxtsintensitet och ringa höjd öfver under- 

 laget blifva öfverväxt af ett skott från Lecanora-bälen. Detta skott 

 kommer då att snart skiljas från sitt moderskott vid sammanslut- 



' Lichen. Scand. p. 229. 



